ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/31139/21 Суддя (судді) першої інстанції: Голубова Л.Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І., 
при секретарі судового засідання Харечко Ю.В.,
за участі представника позивача - Максименко К.Ю., 
представника відповідача - Наумової А.М .,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі» про стягнення податкового боргу у розмірі 89 733,18 гривень,
В С Т А Н О В И В:
Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі», в якому просить суд стягнути кошти з рахунків відкритих у банках, що обслуговують платника на суму податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 89 733,18 гривень
Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач має податковий борг у сумі 89 733,18 гривень, який виник з причини несплати самостійно задекларованих податкових зобов`язань. З метою погашення податкового боргу Головним управлінням ДПС у Миколаївській області винесено податкову вимогу форми «Ю» від 30.03.2020 року №2390-51, яку спрямовано на адресу ТОВ «Вінд Солар Енерджі» засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Лист з вимогою вручено уповноваженій особі товариства 13.04.2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Проте, позивач зазначає, що вжиті заходи не привели до погашення податкового боргу. Посилаючись на вимоги статті 95 Податкового кодексу України, просить суд стягнути з відповідача податковий борг з рахунків відкритих у банках, що обслуговують платника на суму 89 733,18 гривень
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2025 року позовні вимоги задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі» подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким залишити позовну заяву без розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувала на розгляді справа №640/23/23 за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області про стягнення податкового боргу з ТОВ «Вінд Солар Енерджі» у розмірі 643 162,23 гривень на підставі податкової вимоги від 30.03.2020 №2390-51 та податкової вимоги від 03.03.2020 №4842-54.
Апелянт стверджує, що сам факт звернення Головного управлінням ДПС у Миколаївській області до суду з позовом у справі №640/23/23 про стягнення податкового боргу на підставі, в тому числі податкової вимоги від 30.03.2020 року №2390- 51, фактично повторно визначає зобов`язання відповідачу з орендної плати за одну і ту ж земельну ділянку та за той самий період.
Також апелянт зазначає, що до платника податків застосовується повторне стягнення податкового боргу, яке уже фактично виконано, оскільки сплата суми грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб за 2020 рік відбулася на виконання судового рішення у справі №640/23/23.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2025 та від 23.09.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Від представника Головного управління ДПС у Миколаївській області до суду 01.09.2025 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник наголошує, що за ТОВ «Вінд Солар Енерджі» рахується непогашений податковий борг з орендної плати з юридичних осіб у сумі 89 733,18 грн, який виник на підставі самостійно поданих до контролюючого органу податкових декларацій з плати за землю за листопад - грудень 2020 року.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2026 року здійснено перехід із письмового провадження у відкрите судове засідання.
Від представника Головного управління ДПС у Миколаївській області до суду 10.02.2026 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю більш тривалого часу для підготовки та надання обгрунтовних пояснень по справі.
Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі» до суду 11.02.2026 подано заяву, в якій представник наполягає на тій обставині, що Головним управлінням ДПС у Миколаївській області вже проводяться дії щодо стягнення податкового боргу з платника податків у розмірі 643 162,23 гривень на підставі податкової вимоги від 03.03.2020 №4842-54 та, в тому числі, податкової вимоги від 30.03.2020 №2390-51 (яка є предметом позову у даній справі), відповідно до судового рішення у справі №640/23/23.
Стверджує, що звернення Головного управлінням ДПС у Миколаївській області до суду з позовом у справі №640/23/23 про стягнення податкового боргу на підставі, в тому числі податкової вимоги від 30.03.2020 року №2390-51, фактично повторно визначає зобов`язання відповідачу з орендної плати за одну і ту ж земельну ділянку та за той самий період, але вже в межах справи №640/31139/21.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі» є юридичною особою, яке зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 41610319.
ТОВ «Вінд Солар Енерджі» перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Миколаївській області як платник податків за неосновним місцем обліку (здійснює оренду земельних ділянок на території Миколаївської області).
Відповідачем 13 лютого 2020 року подано до податкової інспекції податкову декларацію за 2020 рік (звітна) з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), в якій самостійно визначено суму грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб за 2020 рік у загальній сумі 538399,28 гривень за земельну ділянку, яка перебуває у відповідача в оренді на підставі договору оренди та яке підлягає щомісячній сплаті рівними частками за січень - листопад у розмірі 44866,61 гривень та за грудень 44866,57 гривень.
Сума податкового боргу відповідача, яка самостійно задекларована та підлягає сплаті на підставі поданої декларації з орендної плати з юридичних осіб становить 89 733,18 гривень.
Згідно відомостей інтегрованої картки платника податків податковий борг не сплачений, що слугувало підставою звернення до суду позивача цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані сплачувати належні суми податків у встановлені законом терміни.
Згідно з п. 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
За правилами п. 36.2 статті 36 Податкового кодексу України податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.
В силу п. 36.3 статті 36 Податкового кодексу України податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК).
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (п. 57.3 ст. 57 ПК).
У розумінні пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, набуває статусу податкового боргу.
Згідно з п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 ПК).
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст.95 ПК).
Як вбачається з матеріалів справи, представник контролюючого органу зазначає, що податковий борг у відповідача у розмірі 89 733,180 грн виник у зв`язку з несплатою у встановлені Податковим кодексом України строки орендної плати з юридичних осіб.
Так, згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Вінд Солар Енерджі», останнім подано декларацію з плати за землю, а саме №9024025807 з визначенням суми 44 866,57 грн за період листопад 2020, грудень 2020 (а.с.3).
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції із загальнодоступного джерела - Єдиного державного реєстру судових рішень отримано інформацію про те, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі №640/23/23, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2025 року, адміністративний позов задоволено. Стягнуто з розрахунків ТОВ «Вінд Солар Енерджі» податковий борг у розмірі 643 162,23 грн.
У вищевказаній справі №640/23/23 судом встановлено, що заборгованість виникла внаслідок несплати грошових зобов?язань у встановлені Податковим кодексом України терміни на підставі податкової декларації з плати за землю за 2020, 2021 роки. З метою стягнення податкового боргу, контролюючим органом виставлено відповідачу податкову вимогу від 30.03.2020 №2390-51, від 03.03.2020 №4842-54.
Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Предметом спору у цій справі №640/31139/21 є стягнення в дохід держави податкового боргу в сумі 89 733,18, який виник у зв`язку з несплатою відповідачем орендної плати з юридичних осіб на підставі поданої декларації з плати за землю за період листопад 2020, грудень 2020.
Виходячи із зазначеного, до платника податків застосовується повторне стягнення податкового боргу у розмірі 89 733,18 грн, оскільки рішенням суду у справі №640/23/23 стягнуто з розрахунків ТОВ «Вінд Солар Енерджі» податковий борг у розмірі 643 162,23 грн, який виник на підставі податкової декларації з плати за землю за 2020, 2021 роки.
Відповідно до частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Згідно частини четвертої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини шостої статті 77 Кодексу якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
В постанові від 16.03.2023 у справі №600/747/22-а Верховний Суд наголошував, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи під час розгляду адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи, як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами ст. 2 та ч. 4 ст. 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Окрім того, Верховний Суд в постанові від 03.10.2019 року у справі №826/15560/15 зазначив, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
Колегією суддів в судовому засіданні 04.02.2026 протокольною ухвалою з метою дотримання принципу з`ясування всіх обставин справи зобов`язано Головне управління ДПС у Миколаївській області надати пояснення, а також докази, які підтверджують або спростовують факт повторного стягнення суми податкового боргу у розмірі 89 733,18 гривень.
Однак представником Головного управління ДПС у Миколаївській області не надано жодних документів на виконання вимог протокольної ухвали.
Більше того, колегія суддів відзначає, що зазначені документи були витребувані у Головного управління ДПС у Миколаївській області і судом першої інстанції ухвалою від 23.04.2025, яка також не була виконана.
Згідно статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до частини дев`ятої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає помилковим покладення судом першої інстанції тягаря доказування саме на ТОВ «Вінд Солар Енерджі», оскільки саме на податковий орган покладено обов`язок перевірки підстав для нарахування боргу, що не виконано позивачем у цій справі.
В той же час відповідачем надана суду копія судового рішення, яке набрало законної сили, та яким стягнуто з розрахунків ТОВ «Вінд Солар Енерджі» податковий борг у розмірі 643 162,23 грн. Представник відповідача наполягає, що до нього застосовується повторне стягнення податкового боргу.
Колегія суддів наголошує, що із наявної в матеріалах справи інтегрованої картки платника податку неможливо встановити чи включено суму податкового боргу у розмірі 89 733,18 грн до суми податкового боргу, який стягнуто рішенням суду у справі №640/23/23 у розмірі 643 162, 23 грн.
Таким чином, звернення Головного управління ДПС у Миколаївській області до суду з позовом у справі №640/23/23 про стягнення податкового боргу на підставі, в тому числі податкової вимоги від 30.03.2020 №2390-51 у розмірі 643 162,23 грн, фактично повторно визнає зобов`язання відповідачу з орендної плати за одну і туж земельну ділянку та за той самий період (листопад, грудень 2020 року), але в межах цієї справи №640/31139/21.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в прохальній частині апеляційної скарги апелянт просить суд скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким залишити позовну заяву без розгляду.
Відповідно до частини першої статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Згідно частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо:
1) позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності;
2) позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано;
3) у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;
4) позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності;
5) надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду;
6) особа, яка має адміністративну процесуальну дієздатність і за захистом прав, свобод чи інтересів якої у випадках, встановлених законом, звернувся орган або інша особа, заперечує проти позову і від неї надійшла відповідна заява;
7) провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом;
8) з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу;
9) позивач у визначений судом строк без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору;
10) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.
В даному випадку Головним управлінням ДПС у Миколаївській області не доведено в суді першої та апеляційної інстанції про не включення суми податкового боргу у розмірі 89 733,18 грн до тієї суми боргу, яка вже стягнута судовим рішенням у справі №640/23/23, а тому відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду на підставі статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі» - задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2025 року у справі №640/31139/21 - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М.Кузьмишина

Судді О.В.Карпушова

Є.І.Мєзєнцев