ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

16 лютого 2026 року	Справа №160/24005/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області (52700, Дніпропетровська область, Синельниківський район, сел. Петропавлівка, вул. Героїв України, 62, код ЄДРПОУ 04338486) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії
УСТАНОВИВ:

21 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, у якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області №582-11VIIІ від 19.11.2021 року "Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень Петропавлівського селищного голови ОСОБА_1 ";
- визнати незаконним звільнення з публічної служби в органах місцевого самоврядування - з виборної посади Петропавлівського селищного голови Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 ;
- поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді селищного голови Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської з 23.11.2021 року;
- стягнути з Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 , середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за попередній рік перед зверненням до суду з розрахунку 1270 грн. за день та 317507 грн. за календарний рік без урахування податків та обов`язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати та звернути рішення суду до негайного виконання в частині поновлення на посаді селищного голови Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області та виплати суми середнього заробітку за один місяць.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його було призначено на посаду сільського голови Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області на підставі рішення сільради № 1-1/VІІІ від 25.11.2020 року. Позивач склав присягу та йому було присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування четвертої категорії посад. Рішенням Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 582-11/VІІІ від 19.11.2021 року позивачу, як селищному голові висловлено недовіру та достроково припинено його повноваження. В трудовій книжці позивача підставою його звільнення записано п.3 ст. 79 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». Позивач вважає, що це рішення суперечить засадам місцевого самоврядування, які ґрунтуються на принципі виборності; підстава звільнення є незаконною, оскільки жодної правової підстави на момент прийняття рішення про недовіру не існувало; відповідач порушив ч.3 ст.45 Регламенту селищної ради у частині доведення до відома населення про сесію не пізніше 10 днів; на момент проведення сесії 19.11.2021 року позивач перебував на лікарняному, проте з`явився на сесію; депутати не надали роз`яснення про висловлення недовіри подане позивачем ще 17.11.2021 року. 
Позивач з прийнятим рішенням Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 582-11/VІІІ від 19.11.2021 року не погоджується, вважає що воно прийняте із недотриманням законодавства та порушенням Регламенту без визначення конкретної підстави, суперечить принципу юридичної визначеності, тому звернувся з цим позовом до суду. 
Ухвалою суду від 26.08.2025 року позов було залишено без руху, позивачу надано строк подати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин.
Адміністративний позов не відповідав вимогам ст. 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України, тому ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року був залишений без руху, з наданням строку для усунення недоліків.
На виконання умов Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року позивач усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, зокрема, заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Ухвалою від 17.09.2025 року суд поновив пропущений строк звернення до суду та відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Відповідач, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, надіслав 03.10.2025 до суду письмовий відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити в задоволені позову у повному обсязі. Зокрема зазначає, що звільненню позивача передувало звернення депутатів. Прийняття рішення про недовіру сільському голові є виключною компетенцією селищної ради (п.10 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Рішення про скликання сесії доведено до відому населення вчасно, оскільки було винятковим випадком, тобто за день до сесії. Які випадки є винятковими місцева рада визначає самостійно. Позивач як сільський голова не забезпечував здійснення наданих йому повноважень. Таким чином, при прийнятті оскаржуваного позивачем рішення в цілому відповідачем було дотримано процедуру прийняття такого рішення. Відповідач звернув увагу суду на пропуск позивачем процесуального строку звернення до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач до 19.11.2021 року перебував на посаді селищного голови Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, що не заперечується відповідачем.
Розпорядженням в. о. селищного голови Лариса Замура від 16.11.2021 року № 385-р «Про скликання 11 сесії селищної ради VІІІ скликання», у зв`язку із пропозицією 14 депутатів Петропавлівської селищної ради про скликання селищної ради, було скликано 11 сесію селищної ради на 19.11.2021 року з розглядом на ній питання про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень Петропавлівського селищного голови ОСОБА_1 .
19.11.2021 після відкриття сесії та обрання лічильної комісії для роботи пленарного засідання в.о. селищного голови ОСОБА_2 , як головуючим було запропоновано затвердити порядок денний пленарного засідання сесії. В роботі сесії взяли участь 18 депутатів. 
Згідно з Протоколом сесії селищної ради від 19.11.2021 року депутатами було затверджено порядок денний: 1. Про винесення недовіри та дострокове припинення повноважень Петропавлівського селищного голови ОСОБА_1 та регламент роботи сесії. 
Рішенням Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 582-11/VІІІ від 19.11.2021 року «Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень Петропавлівського селищного голови ОСОБА_1 » селищному голові було висловлено недовіру та достроково припинено його повноваження.
Не погоджуючись із цим рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду із позовом.
Питання поновлення пропущеного строку звернення позивача до суду з цим позовом, на яке вказує відповідач, вже було розглянуто судом в ухвалі від 17.09.2025, тому суд розглянув цей спір по суті.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених у відзиві на позов, суд врахував норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
Засади організації та діяльності, правовий статус і відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону № 280/97-ВР повноваження новообраного сільського, селищного, міського голови починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону.
Абзацом 1 ч. 3 ст. 42 Закону № 280/97-ВР визначено, що повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути припинені достроково у випадках, передбачених статтею 79 цього Закону, що має наслідком звільнення його з посади.
За змістом ч. 1 та абз. 1 ч. 2 ст. 79 Закону №280/97-ВР повноваження сільського, селищного, міського голови, вважаються достроково припиненими у разі: його звернення з особистою заявою до відповідної ради про складення ним повноважень голови; повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути також достроково припинені, якщо він порушує Конституцію або закони України, права і свободи громадян, не забезпечує здійснення наданих йому повноважень; припинення його громадянства; набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього; набрання законної сили рішенням суду про притягнення його до відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права займати посади або займатися діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування; набрання законної сили рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави; відкликання з посади за народною ініціативою; визнання його судом недієздатним, безвісно відсутнім або оголошення таким, що помер; його смерті.
Повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути також достроково припинені, якщо він порушує Конституцію або закони України, права і свободи громадян, не забезпечує здійснення наданих йому повноважень. 
Повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути достроково припинені також у випадках, передбачених законами України «Про військово-цивільні адміністрації», «;Про правовий режим воєнного стану».
Повноваження сільського, селищного, міського голови за наявності підстав, передбачених абзацом першим частини другої цієї статті, можуть бути припинені достроково за рішенням місцевого референдуму або за рішенням відповідної ради, прийнятим шляхом таємного голосування не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради. Порядок проведення місцевого референдуму щодо дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови визначається законом про місцеві референдуми (ч. 3 ст. 79 Закону № 280/97-ВР).
Пунктом 10 ч. 1 ст. 26 Закону №280/97-ВР визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання щодо прийняття рішення про недовіру сільському, селищному, міському голові.
Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 26 Закону №280/97-ВР прийняття рішення щодо дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови у випадках, передбачених цим Законом, вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.
У контексті спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із прийняттям оскаржуваних позивачем рішень, Верховний Суд зауважує, що прийняття таких рішень є законодавчо передбаченим правом селищної ради, реалізація якого має відбуватися у порядку та спосіб, визначені законом.
Прийняття рішень, зокрема щодо дострокового припинення повноважень селищного голови у випадках, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», належить до виключних повноважень відповідної ради.
Такі повноваження є дискреційними, а тому адміністративний суд при розгляді цієї справи не може здійснювати повторну перевірку роботи голови селищної ради щодо належного чи неналежного здійснення наданих йому повноважень, допущення ним у своїй діяльності порушень законодавства України, прав і свобод громадян, як і не може переоцінювати позицію (волевиявлення) депутатів селищної ради, які проголосували за необхідність дострокового припинення повноважень селищного голови.
Водночас здійснення таких дискреційних повноважень, як звільнення, у рамках встановленої процедури дострокового припинення повноважень голови селищної ради має відбуватися з дотриманням критеріїв правової (справедливої) процедури як складової принципу верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України) і принципу законності (частина друга статті 19 Конституції України).
Отже, оскаржувані рішення відповідача повинні бути перевірені адміністративним судом на предмет законності та легітимності, а не доцільності їх прийняття.
Подібні за змістом висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 26.06.2019 у справі №1640/3394/18, від 22.04.2020 у справі №360/2169/19 і надалі підтримані у постановах Верховного Суду від 04.06.2020 у справі №802/1463/18-а, від 21.10.2021 у справі №240/6076/18, від 23.06.2023 у справі №240/39337/21, від 21.12.2023 у справі №440/2017/20.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Пункт 10 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що вирішення питання про висловлення недовіри сільському, селищному, міському голові належить до виключної компетенції відповідної ради.
Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, зокрема викладеною у постановах від 25.04.2019 у справі №9901/12/19 та від 13.02.2020 у справі №813/1773/17, висловлення недовіри голові є формою політичної відповідальності, а не заходом юридичної відповідальності.
Суд у таких спорах обмежується перевіркою: наявності компетенції органу; дотримання базової процедури прийняття рішення та не поширюється на оцінку доцільності або мотивів такого рішення.
Порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесій ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Конституції України, цього Закону, законів України «Про статус депутатів місцевих рад», «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та інших законів. До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні. (ч. 15 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Матеріалами справи підтверджується, що Рішенням сесії Петропавлівської селищної ради від 11 грудня 2020 року №1-2/VІІІ «Про затвердження Регламенту Петропавлівської селищної ради VІІІ скликання», затверджено Регламент селищної ради (далі Регламент), яким встановлюється порядок скликання сесій Ради, підготовки і розгляду нею питань, проведення засідань, прийняття рішень Ради, загальні умови формування та організації роботи постійних та інших комісій Ради, виконавчих органів Ради, здійснення депутатської діяльності, обрання і затвердження посадових осіб місцевого самоврядування та інші процедури, які випливають з повноважень Ради, встановлених Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 45 Регламенту сесії Ради, сесії Ради скликає селищний голова в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал. 
Рішення про скликання сесії Ради доводиться до відома депутатів і населення не пізніше як за 10 днів (у виняткових випадках – не пізніше як за день) до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд Ради.
Сесія Ради повинна бути також скликана за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу Ради, що дотримано Відповідачем. 
Згідно з ч.ч. 5, 7 ст. 46 Закону №280/97-ВР сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.
Сесія сільської, селищної, міської, районної у місті ради повинна бути також скликана за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу відповідної ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, а сесія районної, обласної ради - також за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу відповідної ради або голови відповідної місцевої державної адміністрації.
19.11.2021 після відкриття сесії Петропавлівської селищної ради VІІІ скликання та обрання лічильної комісії для роботи пленарного засідання, в.о селищного голови, як головуючим, було запропоновано затвердити порядок денний пленарного засідання сесії.
Згідно протоколу сесії селищної ради від 19.11.2021 «прийнято одноголосно» було затверджено порядок денний пленарного засідання та регламент роботи сесії.
19.11.2021 після відкриття сесії та обрання лічильної комісії для роботи пленарного засідання в.о. селищного голови Ларисою Замурою, як головуючим було запропоновано затвердити порядок денний пленарного засідання сесії. В роботі сесії взяли участь 18 депутатів. 
Результатом проведення сесії стало Рішення Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 582-11/VІІІ від 19.11.2021 року «Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень Петропавлівського селищного голови ОСОБА_1 », яким селищному голові було висловлено недовіру та достроково припинено його повноваження. 
Посилання позивача на те, що оскаржуване рішення ради не містить детального обґрунтування, саме по собі не свідчить про його протиправність.
Верховний Суд у постанові від 13.02.2020 у справі №813/1773/17 зазначив, що Закон не зобов`язує раду наводити у рішенні про висловлення недовіри детальний перелік порушень або доказів, які стали підставою для втрати довіри.
Таким чином, відсутність у рішенні ради конкретизованих мотивів не є безумовною підставою для його скасування.
Зі змісту положень ст.46 Закону №280/97-ВР встановлено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.
Відповідно до ч.ч. 12, 13, 15, 16 ст. 46 Закону №280/97-ВР, сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів (1/2) від загального складу ради. Пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян.
Отже, враховуючи вказані вище законодавчі норми, суд робить висновок про те, що депутати селищної ради мають право вносити питання на розгляд селищної ради, у тому числі і питання про висловлення недовіри селищному голові та дострокового припинення його повноважень.
Тобто, з урахуванням приписів чинного у цій сфері законодавства, суд констатує, що питання висловлення недовіри селищному голові та дострокового припинення його повноважень є передусім результатом волевиявлення депутатів селищної ради.
Мотиви, якими керувалися депутати селищної ради, коли голосували «за» чи «проти» дострокового припинення повноважень селищного голови, є суто їхнім «волевиявленням» і «власним переконанням», і вимагати обґрунтовувати чи пояснювати яке (при вирішенні питання про правомірність спірного рішення) не має підстав.
Схожі правові висновки з цих спірних питань були зазначені і у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 по справі №806/1159/18.
При прийнятті оскаржуваного рішення про дострокове припинення повноважень селищного голови, оскільки суд не встановив обставин, які б свідчили про існування настільки істотних порушень, як-от вплив на волевиявлення депутатів, що могло б ставити під сумнів його результат. 
Більше того за спірне рішення проголосувало 17 депутатів (із 18 присутніх на сесії) і такий результат, як можна зрозуміти з їхніх рішень, є доволі промовистим у контексті того, наскільки нагальним, узгодженим і виваженим було рішення про дострокове припинення повноважень селищного голови.
Водночас вже безпосередньо під час голосування мотиви, якими керувалися депутати селищної ради, коли голосували «за» чи «проти» дострокового припинення повноважень селищного голови, є суто їхнім переконанням, вимагати обґрунтовувати чи пояснювати яке (при вирішенні питання про правомірність спірного рішення) немає підстав. Таємне голосування щодо рішення про дострокове припинення повноважень селищного голови певною мірою підтверджує такий висновок суду, а якщо сфокусуватися власне на процедурі таємного голосування, можливо ствердити, що в такий спосіб власне і забезпечується «приховане» волевиявлення кожного із депутатів селищної ради.
Рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 2000 року №1-рп/2000 визначено, що сільські, селищні, міські ради, як це, в свою чергу, логічно випливає із змісту частини третьої статті 140 Конституції України, а також частини першої статті 10 Закону № 280/97-ВР, є органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. Сільські, селищні, міські ради мають свої виконавчі органи, а, отже, - їм підзвітні та підконтрольні.
Відповідно до норм Конституції України (частина друга статті 141) сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою для того, щоб очолювати виконавчий орган ради та головувати на її засіданнях. Ці функції визначають сільського, селищного, міського голову передусім як посадову особу виконавчого органу ради та самої ради, їй підзвітну та перед нею відповідальну як за роботу виконавчого органу ради, так і за організацію роботи самої ради.
Згідно усталеного підходу, який неодноразово знаходив своє відображення в судових рішеннях Верховного Суду, виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Верховний Суд наголошує, що у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Підсумовуючи, допущені відповідачем у процедурі прийняття оскаржуваних рішень дефекти, на які посилається позивач, не роблять рішення селищної ради неправомірними.
Такі висновки були висловлені Верховним Судом у постанові від 23.04.2020 у справі №813/1790/18 та підтримані, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.11.2023 у справі №300/3110/20, від 21.12.2023 у справі №440/2017/20, від 21.02.2024 у справі №260/1793/19.
Судом встановлено, що позивач був присутній на пленарному засіданні сесії 19.11.2021 року та мав можливість висловити свою позицію.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.06.2020 у справі №805/402/18-а, порушення регламентних норм може бути підставою для скасування рішення лише у разі, якщо такі порушення є істотними та вплинули на його результат.
Позивач не довів, що недотримання строків оприлюднення інформації про скликання сесії: позбавило його можливості реалізувати свої права; вплинуло на результати голосування.
Доводи відповідача щодо винятковості випадку суд оцінює критично, однак сам факт можливих процедурних недоліків не є достатнім для визнання рішення незаконним.
За приписами Закону № 280/97-ВР голова відповідної ради є головною посадовою особою територіальної громади відповідної адміністративно - територіальної одиниці та виконує роль її представника. З цією метою Закон наділяє голову відповідної ради широким колом повноважень, але, водночас, і передбачає можливість дострокового припинення його повноважень у разі, коли він з тих чи інших причин неналежно виконує покладені на нього обов`язки. За своєю правовою суттю можливість дострокового припинення повноважень виступає гарантією ефективності здійснення покладених на голову відповідної ради повноважень, а з іншої - грає роль дієвого заходу щодо попередження зловживання ним своїм службовим становищем, створює юридичну можливість здійснення контролю за його діяльністю.
У свою чергу, положення, що містяться у ч. 2 ст. 79 Закону №280/97-ВР, щодо дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови, є чітко визначеними, не підлягають розширеному тлумаченню та не містять жодних додаткових умов для настання цієї події, у тому числі, наявності рішення суду, яке набрало законної сили, та в резолютивній частині якого було б визнано дії сільського, селищного, міського голови незаконними чи протиправними. Тобто, повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути припинені достроково з підстав, визначених вказаною нормою, за рішенням відповідної ради і це є її виключними повноваженнями.
Депутати місцевої ради представляють волевиявлення відповідної територіальної громади, тобто володіють представницькими функціями, в той час як місцевий голова є посадовою особою, яка обирається та повноваження якого припиняються у передбачений законом спосіб.
Враховуючи існуючу судову практику Верховного Суду, суд при розгляді цієї справи по суті фактично не може здійснювати повторну перевірку роботи голови селищної ради щодо належного чи неналежного здійснення наданих йому повноважень, допущення ним у своїй діяльності порушень законодавства України, прав і свобод громадян, як і не може будь-яким чином переоцінювати позицію або «волевиявлення депутатів» селищної ради, які проголосували за необхідність дострокового припинення повноважень голови селищної ради. Також, суд не вправі своїм рішенням підміняти відповідний орган місцевого самоврядування у цьому питанні.
Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність своїх рішень, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Оскільки суд зробив висновок про правомірність рішення про висловлення недовіри, вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку є похідними та не підлягають задоволенню.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області (52700, Дніпропетровська область, Синельниківський район, сел. Петропавлівка, вул. Героїв України, 62, код ЄДРПОУ 04338486) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук