Справа № 585/1054/26 
Номер провадження 2/585/847/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайнний суд Сумської області у складі судді Г.О.Цвєлодуб, за участю секретаря О.І.Салій, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит», подану його представником Журавльовим Станіславом Георгійовичем, до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
16 березня 2026 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Єврокредит», до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.
Позов мотивовано тим, що 17.01.2020 року між АТ «МЕГБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8-421-850-2-20-Г (з ануїтетними платежами), який складається з публічної частини договору, якою є Правила обслуговування клієнтів в АТ «МЕГАБАНК», розміщені на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua, та індивідуальної частини договору, якою є вказаний кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши кредитні кошти в розмірі, визначеного у договорі. 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого новий кредитор ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» набув право вимоги до боржників за основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача за кредитним договором № 8-421-850-2-20-Г від 17.01.2020 року. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» 27.12.2024 року уклало з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло і право вимоги до відповідача за кредитним договором № 8-421-850-2-20-Г від 17.01.2020 року. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором № 8 421-850-2-20-Г від 17.01.2020 року, сформованої АТ «МЕГАБАНК» станом на 03.09.2024 року заборгованість відповідача становить: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена): 18 097,52 грн., заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 17 950,39 грн., заборгованість по сплаті комісії (в тому числі прострочена): 0,00 грн., загальна сума заборгованості: 36 047,91 грн. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС», а в подальшому – ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «МЕГАБАНК» станом на день відступлення права вимоги – 03.09.2024 року. У свою чергу, ні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС», ні ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови Кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. 
Ухвалою суду від 25 березня 2026 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін.
13 квітня 2026 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив позовні вимоги ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором № 8 421-850-2-20-Г від 17 січня 2020 року у розмірі 26351,89 грн., в задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовити, зменшити розмір витрат ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» на оплату правничої допомоги з 11200,00 до 3000,00 грн., стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» 3332,42 грн. у відшкодування понесених судових витрат. Відзив обґрунтовано тим, що з умов кредитного договору вбачається, що кредит був наданий відповідачу на строк з 17 січня 2020 р. до 16 січня 2023 р. включно. У кредитному договорі сторони погодили дві різні за правовою природою процентні ставки: пунктом 2.4 договору встановлено фіксовану ставку 39,00 % річних за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості у межах строку кредитування, тоді як пунктом 2.11, 4.4 договору передбачено ставку 0,1 % річних у разі користування кредитом понад строк та у разі наявності простроченої заборгованості. За період з 01.01.2023 по 03.09.2024 відповідачу нараховано проценти в загальному розмірі 10005,41 грн. (10037,94-32,53=10005,41), у той час як правомірним було нарахування процентів за ставко 39% річних по 16.01.2023 року включно. У той же час, розмір процентів за користування кредитом у межах строку кредитування за 16 днів січня 2023 року складає 309,39 грн. (18 097,52х39%:365х16=309,39). Розмір процентів, нарахованих відповідачу поза межами строку кредитування з 17.01.2023 по 02.09.2024 включно становить 9696,02 грн. (10005,41-309,39=9696,02). Загальний розмір заборгованості відповідача, яка підлягає до стягнення на користь позивача, складає 26351,89 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 18 097,52 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 23.03.2020 по 22.04.2020 в розмірі 8254,37 грн. Заявлена представником позивача сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 11200,00 грн є явно завищеною і непропорційною до складності справи, предмета спору та ціни позову, яка становить 36 047,91 грн., у зв`язку з цим, враховуючи критерії співмірності, розумності, обґрунтованості та пропорційності, витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, слід зменшити з 11200,00 грн. до 3000,00 грн., про що заявляється відповідне клопотання. Зважаючи на те, що позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 946,28 грн. (26351,89:36 047,91х2662,40) сплаченого ним при подачі заяви судового збору та 2 193,07 грн. (26351,89:36047,91х3000,00) витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а всього 4 139,35 грн. судових витрат. У зв`язку із розглядом даної справи відповідач також поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Зважаючи на те, що позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню 806,93 грн (9696,02: 36047,91х3000,00) витрат на професійну правничу допомогу адвоката. В порядку визначеному ч. 10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає різниця у вказаних сумах, що становить 3332,42 грн. (4139,35 806,93=3332,42).
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 17.01.2020 року між АТ «МЕГБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8-421-850-2-20-Г (з ануїтетними платежами), який складається з публічної частини договору, якою є правила обслуговування клієнтів в АТ «МЕГАБАНК», розміщені на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua, та індивідуальної частини договору, якою є вказаний кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в загальному розмірі 23542,60 грн., строком з 17 січня 2020 року до 16 січня 2023 року включно, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені кредитним договором. 
03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого новий кредитор ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» набув право вимоги до боржників за основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача за кредитним договором № 8-421-850-2-20-Г від 17.01.2020 року. 
ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» 27.12.2024 року уклало з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. 
Відповідно до Додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло і право вимоги до відповідача за кредитним договором № 8-421-850-2-20-Г від 17.01.2020 року. 
Згідно з розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором № 8 421-850-2-20-Г від 17.01.2020 року, сформованої АТ «МЕГАБАНК» станом на 03.09.2024 року заборгованість відповідача становить: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена): 18 097,52 грн., заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 17 950,39 грн., заборгованість по сплаті комісії (в тому числі прострочена): 0,00 грн., загальна сума заборгованості: 36 047,91 грн.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно ч.2 ст.1054, ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. 
Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Згідно ч.2 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Згідно ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», як кредитодавець, має право вимагати від відповідача ОСОБА_1 ,, як позичальника, який прострочив виконання зобов`язань, повернення суми заборгованості за кредитним договором № 8-421-850-2-20-Г від 17.01.2020, укладеним між АТ «МЕГБАНК» та ОСОБА_1 .
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц.
За умовами кредитного договору № 8-421-850-2-20-Г від 17.01.2020, укладеного між АТ «МЕГБАНК» та ОСОБА_1 , АТ «МЕГБАНК» надало останній кредит в загальному розмірі 23542,60 грн., строком з 17 січня 2020 року до 16 січня 2023 року включно, процентна ставка за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості (фіксована) – 39 % річних.
Сторони досягли згоди у тому, що повернення кредитних коштів та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься у відповідності до умов цього договору.
Таким чином, позикодавець відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Як вбачається з виписки по особовим рахункам (ф.281) з 03.12.2022 по 03.09.2024, сформованої 04.10.2024 за кредитним рахунком, відкритим на ім`я ОСОБА_1 , після закінчення 16 січня 2023 строку дії кредитного договору АТ «Мегабанк» продовжувало нараховувати відповідачу проценти за користування кредитними коштами по 02.09.2024 року включно. За період з 01.01.2023 по 03.09.2024 відповідачу нараховано проценти в загальному розмірі 10005,41 грн., після закінчення строку кредитування проценти нараховувались відповідачу не за процентною ставкою 0,1% річних за користування кредитом понад строк, вказаний в п. 2.2. Договору, встановленою у п. 2.11 кредитного договору, а за процентною ставкою 39% річних, яка діяла у період строку надання кредиту. У той же час, розмір процентів за користування кредитом у межах строку кредитування за 16 днів січня 2023 року складає 309,39 грн. (18 097,52х39%:365х16=309,39). Розмір процентів, нарахованих відповідачу поза межами строку кредитування з 17.01.2023 по 02.09.2024 включно становить 9696,02 грн. (10005,41-309,39=9696,02).
Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитним договором № 8-421-850-2-20-Г від 17.01.2020 року за період з 17.01.2023 по 02.09.2024 є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задоволити частково: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 8-421-850-2-20-Г від 17.01.2020 року в сумі 26351,89 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 18097,52 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 17.01.2020 по 16.01.2023 в розмірі 8254,37 грн.
У задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі в розмірі 11200,00 грн. є завищеним, враховуючи категорію та складність справи, ціну позову. 
А відтак, суд дійшов висновку, про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 3000 грн.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отож, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 946,28 грн. (26351,89 : 36 047,91 х 2662,40), та 2 193,07 грн. (26351,89 : 36047,91 х 3000,00) витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а всього 4 139,35 грн. судових витрат, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
У зв`язку із розглядом вказаної справи відповідач також просить стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн., розмір яких підтверджується договором про надання правничої допомоги від 08.04.2026, фіскальним чеком ПРРО ДПС на суму 3000,00 грн.
Зважаючи на те, що позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню 806,93 грн. (9696,02: 36047,91х3000,00) витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
У порядку визначеному ч. 10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. 
Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця у вказаних сумах, що становить 3332,42 грн. (4139,35 806,93=3332,42).
На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України , суд, -
У Х В А Л И В:

Позовну заяву – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 40932411, місцезнаходження: Україна, 49001, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, офіс 105) суму заборгованості за кредитним договором № 8-421-850-2 20-Г в розмірі 26351 (двадцять шість тисяч триста п`ятдесят одну) грн. 89 коп. та судові витрати в розмірі 3332 (три тисячі триста тридцять дві) грн. 42 коп.
В іншій частині вимог – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО
МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ