ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/18351/25
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася представниця ОСОБА_1 - адвокатка Єрьоміна В.А. із позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в періоди з 29.01.2020 по 12.05.2023 грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період 29.01.2020 по 12.05.2023 грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 (далі - відповідач) йому неправильно нараховано грошове забезпечення у спірний період, зокрема здійснено розрахунок посадового окладу та окладу за військовим званням та як наслідок здійснені усі виплати не у повному розмірі обраховані з такого грошового забезпечення.
Вважає, що проведений відповідачем розрахунок призвів до отриманих виплат у неналежному розмірі, а тому звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку грошового забезпечення та отриманих виплат обрахованих з такого, у відповідь на яку отримав лист про відмову у здійсненні доплат.
Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною, а тому звернувся до суду за захистом порушених прав.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 повернуто без розгляду позовну заяву в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 по 12.05.2023. 
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 прийнято до провадження позовну заяву в частині позовних вимог за період з 29.01.2020 до 18.07.2022 та відкрите провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.
20.08.2025 представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність. Зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704) передбачено розрахункову величину для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а тому права позивача не порушені, так як за спірний період отримав всі виплати у належному розмірі.
Відповідно до ухвали суду 21.10.2025 клопотання представника Військової частини НОМЕР_2 про заміну сторони її правонаступником задоволено, замінено відповідача - Військову частину НОМЕР_2 у даній справі її правонаступником - Військовою частиною НОМЕР_1 .
18.02.2026 від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволені позовних з огляду на їх безпідставність. Зауважив, що ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 у період з 23.03.2024 (наказ № 72-РС від 23.03.2024) по 04.02.2025 (наказ № 35 від 04.02.2025), інші періоди служби у Військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_1 відсутні.
Ухвалою суду від 09.03.2026 клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про витребування доказів у справі задоволено, витребувано від ОСОБА_1 додаткові документи.
27.03.2026 від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшла заява, в якій просить залишити без задоволення позовну заяву, так як військову службу у Військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_1 у спірний період позивач не проходив.
03.04.2026 на адресу суду від позивача надійшли до суду витребувані документи.
Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд вказує наступне.
Як свідчить запис військового квитка, позивач у період з 05.07.2024 по 04.02.2025 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , яка здійснювала йому нарахування та виплату грошового забезпечення та усіх виплат при звільненні.
Позивач вважає, що йому не правильно встановлено розмір посадового окладу та окладу за військове звання, що призвело до виплати його грошового забезпечення та виплат при звільненні в значно меншому розмірі.
Правонаступником Військової частини НОМЕР_2 є Військова частина НОМЕР_1 , так як з 26.09.2025 на виконання директиви командира Військової частини НОМЕР_3 від 21.06.2025 № Д-38/ДСК Військові частини НОМЕР_2 та НОМЕР_1 переформовано у Військову частину НОМЕР_1 , з анулюванням умовного найменування "Військової частини НОМЕР_2 " та ідентифікаційного коду " НОМЕР_4 ".
Не погоджуючись із розміром отриманого грошового забезпечення та виплат при звільненні позивача звернувся із заявою до відповідача щодо здійснення перерахунку та доплати належного у спірний період грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення) обчисленого із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року та отриманих виплат при звільненні.
На звернення позивача, вказаний перерахунок відповідачем не здійснено.
Позивач, не погоджується із встановленими розмірами посадового окладу та окладу за військове звання у спірний період та вважає такі меншими ніж розміри, встановлені законодавством, звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, пов`язані, зокрема, із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІ передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3. ст.9 Закону № 2011-ХІІ).
Постановою № 704, яка набирала чинності з 01 березня 2018 року, збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців. 
За первинною редакцією пункту 4 Постанови № 704, передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Згідно з приміткою 1 Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Відповідно до примітки до Додатку 14 також передбачено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Варто зазначити, що за загальним правилом, примітка застосовується законодавцем для супроводу та зв`язку з нормою права, якої вона стосується. Тобто, примітка повинна бути у безпосередньому зв`язку з нормою, в даному випадку п.4 Постанови №704, і не повинна суперечити змісту основної норми, яку вона супроводжує.
Суд звертає увагу, що застосуванню у спірних правовідносинах підлягають саме положення основної норми Постанови № 704, пункт 4 якої має нормативний характер, тобто містить правила поведінки для невизначеного широкого кола осіб.
21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103).
Пунктом 6 Постанови № 103, внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Так, до Постанови № 704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 викладено у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".
При цьому, суд зазначає, що зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.
Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин (станом на 01.01.2019) пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018".
У той же час, судом встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п.6 Постанови №103, яким були внесені зміни до п.4 Постанови № 704.
Вказаною постановою були скасовані зміни, у тому числі до п.4 Постанови № 704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30.07.2018), згідно якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Аналіз вищевикладеного дає підстави для висновку, що саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 - діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін.
Тобто, із 29.01.2020 була відновлена дія пункту 4 Постанови №704 у первісній редакції, котра визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01 січня 2018.
Отже, саме з 29 січня 2020 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18 виникають підстави для розрахунку грошового забезпечення, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704 відповідно до вимог статті 9 Закону № 2011-ХІІ.
Як свідчать матеріали справи, наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 18.03.2024 №440-РС позивача призначено на посаду солдата резерву 1 резервного взводу 12 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 , який прибув із Військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_1 для подальшого проходження служби в місце тимчасової дислокації Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 та відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 83 від 23.03.2024 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення.
Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 83 від 23.03.2024 ОСОБА_1 , який призначений наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23.03.2024 № 72-РС у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 справи та посаду здав і вибув до нового місця служби.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 № 84 від 24.03.2024, призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23.03.2024 № 72-РС на посаду стрілець - помічник гранатометника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти Військової частини НОМЕР_2 , який прибув з Військової частини НОМЕР_1 , для подальшого проходження служби в місце дислокації Військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 , з 24.03.2024 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення.
У подальшому, згідно з витягом з наказу № 35 від 04.02.2025 солдата ОСОБА_1 , номера обслуги 2 розрахунку ПЗРК 1 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу військової частини НОМЕР_2 , на підставі наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 04.02.2025 № 30-РС звільнено з військової служби у відставку за підпунктом "а" (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу): за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі, відповідно до п. 2 ч. 4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Крім того, відповідно до відомостей банківської виписки, грошове забезпечення у період з 15.07.2022 по 15.02.2023 отримував позивач від Військової частини НОМЕР_5 за проходженням військової служби.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у заявлений в позовних вимогах період (з 29.01.2020 по 18.07.2022) позивач не проходив військову службу у Військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_1 , а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Зворотнього позивачем та його представницею у ході судового розгляду справи не доведено.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями ст.90 КАС України, визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
З урахуванням встановлених фактів при розгляді вказаних спірних правовідносин, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд, 
вирішив:

У задовленні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП: НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 . ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 21 квітня 2026 р.

21.04.26