Справа№ 309/1054/26 
Провадження № 1-кп/309/67/26

У ХВАЛА
про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду
02 квітня 2026 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
з участю прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
адвоката ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026071050000007 від 02.01.2026 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України 

В С Т А Н О В И В:

До Хустського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026071050000007 від 02.01.2026 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. 
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, складеного у відповідності з вимогами чинного процесуального законодавства, та вирішити питання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою вмотивовано тим, що ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 06.06.2024 за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, звільнений на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив нові злочини за наступних обставин. 
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 у невстановленому досудовим розслідуванням місці та часі, діючи умисно з метою протиправного збагачення, без передбаченого законом дозволу, визначеного п.12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, травматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, (далі Інструкції), незаконно придбав у невстановлених досудовим розслідуванням осіб один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 (виготовлений промисловим способом), один корпус ручної осколкової гранати RGD-5 (виготовлений промисловим способом), один предмет з маркуванням «УЗРГМ-2» та один предмет «DVM», які є засобами для ініціювання вибуху, а саме запалом УЗРГМ-2 (виготовлений промисловим способом) та запалом DVM (виготовлений промисловим способом) які відноситься до категорії вибухових пристроїв, добре усвідомлюючи незаконність своїх дій, незаконно, з метою подальшого збуту зберігав при собі до моменту продажу 23 січня 2026 року особі під легендованими анкетними даними ОСОБА_6 . 
23 січня 2026 року ОСОБА_4 у невстановленому досудовим розслідуванням часі без передбаченого законом дозволу, що визначений п.12 Інструкції, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, а також їх суспільну небезпечність, перебуваючи в м.Хуст по вул. Окружна, неподалік від міського кладовища №2 маючи на меті корисливий мотив, збув за грошові кошти в сумі 6000 (шість тисяч) гривень громадянину під легендованими анкетними даними ОСОБА_6 зазначені один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 (виготовлений промисловим способом), один корпус ручної осколкової гранати RGD-5 (виготовлений промисловим способом), один предмет з маркуванням «УЗРГМ-2» та один предмет «DVM», які є засобами для ініціювання вибуху, а саме запалом УЗРГМ-2 (виготовлений промисловим способом) та запалом DVM (виготовлений промисловим способом) які відноситься до категорії вибухових пристроїв. 
Згідно висновку вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/107-26/750-ВТХ від 30.01.2026 року, зазначені корпус ручної осколкової гранати RGD-5 та запал для ручної гранати з маркуванням «DVM» у конструктивному поєднанні придатні для вибуху.
Згідно висновку вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/107-26/751-ВТХ від 29.01.2026 року, зазначені корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та запал для ручної гранати з маркуванням «УЗРГМ-2» у конструктивному поєднанні придатні для вибуху.
Не зупиняючись на цьому, ОСОБА_4 у невстановленому досудовим розслідуванням місці та часі, діючи умисно з метою протиправного збагачення, без передбаченого законом дозволу, визначеного п.12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, травматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, (далі Інструкції), незаконно придбав у невстановлених досудовим розслідуванням осіб два корпуси ручної осколкової гранати Ф-1 (виготовлений промисловим способом), один предмет з маркуванням «УЗРГМ-2» який є засобом для ініціювання вибуху, а саме запалом УЗРГМ-2 (виготовлений промисловим способом) який відноситься до категорії вибухових пристроїв, та один предмет з маркуванням «УЗРГМ» який є засобом для ініціювання вибуху, а саме запалом УЗРГМ (виготовлений промисловим способом) який відноситься до категорії вибухових пристроїв, добре усвідомлюючи незаконність своїх дій, незаконно, з метою подальшого збуту зберігав при собі до моменту продажу 07 лютого 2026 року особі під легендованими анкетними даними ОСОБА_6 . 
Так, 07 лютого 2026 року ОСОБА_4 у невстановленому досудовим розслідуванням часі без передбаченого законом дозволу, що визначений п.12 Інструкції, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, а також їх суспільну небезпечність, перебуваючи в м.Хуст по вул. Окружна, неподалік від міського кладовища №2 маючи на меті корисливий мотив, збув за грошові кошти в сумі 6000 (шість тисяч) гривень громадянину під легендованими анкетними даними ОСОБА_6 зазначені два корпуси ручної осколкової гранати Ф-1 (виготовлений промисловим способом), один предмети з маркуванням «УЗРГМ-2», який є засобом для ініціювання вибуху, а саме запалом УЗРГМ-2 (виготовлений промисловим способом) який відноситься до категорії вибухових пристроїв та один предмет з маркуванням «УЗРГМ» який є засобом для ініціювання вибуху, а саме запалом УЗРГМ (виготовлений промисловим способом) який відноситься до категорії вибухових пристроїв.
Згідно висновку вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/107-26/1639-ВТХ від 24.02.2026 року, зазначені корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та запал для ручної гранати з маркуванням «УЗРГМ» у конструктивному поєднанні придатні для вибуху.
Згідно висновку вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/107-26/1641-ВТХ від 25.02.2026 року, зазначені корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та запал для ручної гранати з маркуванням «УЗРГМ-2» у конструктивному поєднанні придатні для вибуху.
Окрім цього, 07 лютого 2026 року в ході проведення санкціонованого обшуку, який проводився на підставі ухвали слідчого судді хустського районного суду в м. Хуст по вул. Косична, 93, по місцю проживання ОСОБА_4 було виявлено та вилучено один корпус гранати М-67 (виготовлений промисловим способом) та один предмет з маркуванням «Fuze M-213» який є засобом для ініціювання вибуху, а саме запалом FUZE M-213 (виготовлений промисловим способом) який відноситься до категорії вибухових пристроїв та один ручний протитанковий гранатомет RDX GO-2T (виготовлений промисловим способом).
Згідно висновку вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/107-26/1640-ВТХ від 23.02.2026 року, наданий на дослідження предмет є наступальною осколковою ручною гранатою М-67, яка відноситься до категорії боєприпасів, яка придатна до вибуху з утворенням вражаючих факторів. 
Згідно висновку вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/107-26/1642-ВТХ від 20.02.2026 року, наданий на дослідження предмет є реактивним гранатометом «Bulsrike-AP», болгарського виробництва, який відноситься до категорії боєприпасів, та придатний до вибуху (пострілу) з утворенням вражаючих факторів.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, за кваліфікуючою ознакою: носіння, зберігання, придбання та збут вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Обвинувачений у кримінальному провадженні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Дубове, Тячівського району Закарпатської області та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 03.07.2024, за вчинення кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.4 ст.185 КК до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, звільнений на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. 
07.02.2026 ОСОБА_4 , затримано у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. 
08.02.2026 ОСОБА_4 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. 
У ході досудового розслідування встановлено достатні підстави для обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, які підтверджуються отриманими у встановленому КПК України порядку доказами, які наведені в матеріалах кримінального провадження.. 
Ухвалою Хустського районного суду від 09.02.2026 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, а в подальшому продовжено по теперішній час.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою для застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Із змісту частини другої цієї ж статті випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 2 статті 178 КПК України, визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів, про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, а це позбавлення волі на строк від 3 до 7 років; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини та утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.
Пунктом 5 частини 2 статті 183 КПК України, визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст.177 КПК України, зокрема того, що обвинувачений з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Існування зазначених ризиків обґрунтовується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення зокрема останній офіційно ніде не працює, зловживає алкогольним напоями його майновий стан є незадовільним, за місцем проживання характеризується негативно та неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, також те, що він вчинив кримінальне правопорушення проти власності.
Зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що обвинувачений усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину, яке у свою чергу не може бути іншим ніж позбавлення волі.
З врахуванням викладеного, в сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У даному випадку ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало наслідком ретельного дослідження обставин кримінального правопорушення, його тяжкості, а також особи підозрюваного. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю.
З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч.2 ст.177 КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 не заперечили проти призначення справи до судового розгляду, однак заперечили проти продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою. Суду ствердили , що підстав для продовження строку тримання під вартою немає. Прокурором не доведено ризики на які він покликається у своєму клопотанні. Просять суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. 
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав. 
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України і поверненню прокурору не підлягає.
Провадження за обвинувальним актом підсудне цьому суду.
Підстав для закриття провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового провадження немає.
Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 до судового розгляду.
Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні
Коло осіб, які беруть участь, у судовому розгляді - прокурор, обвинувачений, захисник. 
Стосовно заходів забезпечення даного кримінального провадження.
Згідно ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Також, суд ураховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 05.04.2026 року .
Оскільки строк дії попередньої ухвали закінчується 5 квітня 2026 року, до вказаного часу не може бути закінчено судовий розгляд, питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого підлягає вирішенню негайно.
Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.
Судом, на час порушеного у клопотанні питання, про обвинуваченої встановлено такі відомості: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, мешканець АДРЕСА_2 , раніше судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення , яке вчинено під час іспитового строку. 
Ухвалою слідчого судді Хустського районного суду від 07.02.2026 р обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05.04.2026 р. 
У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України., за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років позбавлення.
Як убачається з матеріалів клопотання необхідність його продовження прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших обвинувачних та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. 
За наведених обставин в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може, ухилятися від явки на виклики суду, незаконно впливати на свідків, які в судовому засіданні ще не допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення. 
Таким чином, у кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 
Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш м`який запобіжний заході для запобігання наявним ризикам.
Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують. 
Поряд з цим, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, суд серед іншого враховує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно.
Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).
Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 219, заява № 42310/04).
Аналогічні висновки ЄСПЛ викладено і у п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року та випливають з ч. 3 ст. 17 КПК України.
Так, у цій справі, строк утримання обвинуваченого під вартою не виходить за межі визначені КПК України та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 даного Кодексу, тобто тривалість строку утримання під вартою відповідає критерію розумності.
З огляду на що, суд вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі визначеними ст.ст. 177, 178, 183, 199, 315 КПК України, клопотання прокурора задовольнити, та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строків визначених КПК України.
Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підсудним обов`язків передбачених цим Кодексом.
Отже, задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави.
Відповідно ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, вважаю за необхідне визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленої станом на 01 січня поточного року 3328 грн , а саме у розмірі 66560 грн. оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.
Згідно ч.6 ст.194 КПК України зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. 
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 314-316,331,369 КПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 Хустського районного суду на «9 квітня» 2026 року на «09 » год. 30 хв..
В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого , адвоката.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026071050000007 від 02.01.2026 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України – задовольнити. 
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженцю с. Дубове Тячівського району Закарпатської області та мешканцю АДРЕСА_1 строком на 60 діб - з 6 квітня 2025 р. по 4 червня 2026 року включно. 
Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України. 
Визначити заставу у розмірі 66560 грн. (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят гривень) грн., що становить 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб , встановленої станом на 01 січня поточного року 3328 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний рахунок :
Отримувач коштів - ТУ ДСА України в Закарпатській області; 
Код отримувача (код ЄДРПОУ) 26213408; 
Банк отримувача ДКСУ м. Київ ; 
Код банку отримувача (МФО) 820172; 
Рахунок отримувача UA 198201720355209001000018501
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого прокурора та суду; повідомляти слідчого прокурора та суд про своє місце проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави. 
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Ужгородського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Ужгородського СІЗО негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово Хустський районний суд. 
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_7 та прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 . 
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. 
Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченому негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.
Повний текст ухвали виготовлено 3 квітня 2026 року. 

Суддя Хустського 
районного суду: ОСОБА_1