Справа № 395/1857/25 Провадження № 2-а/395/1/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року м. Новомиргород
Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Орендовського В.А.,
за участю секретаря судового засідання Піддубної Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новомиргороді адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 411 від 12 вересня 2025 року про накладення адміністративного стягнення, складену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , у відповідності до якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, як таку, що винесена безпідставно та з порушенням чинного законодавства. 
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив про те, що згідно постанови № 411 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 12 вересня 2025 року 09.09.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 поштовим зв`язком « ІНФОРМАЦІЯ_3 » надійшла заява громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про розгляд адміністративної справи в порядку ст. 279-9 КУпАП стосовно додержання вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію в частині притягнення до адміністративної відповідальності. ІНФОРМАЦІЯ_2 було здійснено оповіщення військовозобов`язаних за результатами проведення якого ОСОБА_1 був належним чином оповіщений повісткою № 672334 від 14.10.2024 року про необхідність явки 25.10.2024 року на 11:00 годину до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних. Перевіркою документів встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 з 28.11.2024 року є порушником військового обліку. На думку відповідача (що випливає з постанови) ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 25.10.2024 року не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, таким чином своїми діями порушив вимоги законодавства, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. В зв`язку з викладеним, вирішено накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 грн. Вказану постанову вважає незаконною та такою, що винесена з порушенням норм процесуального та адміністративного права, а тому підлягає скасуванню із наступних підстав. Жодних викликів чи повісток ОСОБА_1 не отримував, у зв`язку з цим він не міг знати про обов`язок явки для уточнення військово-облікових даних до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Таким чином, доказів того, що він отримав повістку № 672334 про явку для уточнення даних 25.10.2024 року матеріали справи не містять, однак його неявка у вказану дату і не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки він викликався з метою уточнення даних, водночас матеріали справи не містять відомостей про те які саме дані необхідно було уточнити саме в ТЦК, неможливість отримання таких даних з реєстрів. З відомостей, вказаних у оскаржуваній постанові від 12 вересня 2025 року, з 28.11.2024 року відповідачу вже було відомо про факт неприбуття ОСОБА_1 за викликом на 25.10.2024 року. Так, ІНФОРМАЦІЯ_5 передали відомості про порушення позивачем мобілізаційного законодавства та внесли ОСОБА_1 в розшук. Разом з тим, постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було винесено 12 вересня 2025 року, тобто більше, ніж через три місяці. Відтак притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП суперечить вимогам ч. 7 ст. 38 КУпАП.
Крім того, у постанові неправильно зазначено строк набрання такої постанови законної сили, а саме 21 вересня 2025 року, хоча якщо рахувати 10 днів з моменту винесення (12.09.2025 року), то це 22.09.2025 року. А якщо з моменту отримання відповідної постанови - то взагалі - 29.09.2025 року.
Натомість відсутні будь-які відомості, з яких можна було б встановити, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце явки за повісткою, зокрема, докази направлення повістки засобами поштового зв`язку, доведення до відома останньому змісту відповідної повістки або ознайомлення з її змістом, тобто у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про необхідність явки до ТЦК 25.10.2024 року на 11:00, у зв`язку з чим мав би виконати відповідний обов`язок, закріплений мобілізаційним законодавством. Належних доказів направлення оповіщення військовозобов`язаному про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки суду ОСОБА_1 не надано. За наявності суперечливих даних щодо належного оповіщення ОСОБА_1 про необхідність явки до РТЦК відповідач такі дані не перевірив та прийняв постанову, якою притягнув до адміністративної відповідальності за неявку по повістці.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити. 
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовута просив відмовити у його задоволенні.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час. 
Згідно Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 року оголошено про проведення загальної мобілізації.
У відповідності до положень ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Статтею 1 наведеного Закону визначено, що мобілізацією є комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Судом встановлено, що 12 вересня 2025 року т.в.о.начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 411 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з вчиненням останнім правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП.
Як вбачається з вище вказаної постанови, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, був належним чином оповіщений повісткою № 672334 від 14.10.2024 року, про необхідність явки на 11 год. 25.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, але в зазначену дату та час останній до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про причини неявки не повідомив, тобто своїми діями порушив вимоги ч.ч.1, 3 ст. 22, ч.2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення в особливий період, під час дії в державі правового режиму «воєнного стану», у зв`язку з чим притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.3 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 17 000 грн. (а.с.10).
Як вбачається з копії рекомендованого листа з повідомленням Укрпошти № 0600296969548, наданого відповідачем суду, ОСОБА_1 було направлено повістку № 672334 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 25.10.2024 року на 11.00 год. для уточнення даних, однак останній її не отримав та рекомендований лист було повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.31 звор.). Згідно абз.3, пп.2, п.41 Порядку «Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про «відмову отримати поштове відправлення» чи день проставлення відмітки про «відсутність особи за адресою місця проживання», повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних». Вказане вище свідчить про належне підтвердження оповіщення військовозобов`язаного  ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та обізнаність останнього про вчинення ОСОБА_1 правопорушення 25.10.2024 року.
У відповідності до п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, якщо скінчились строки передбачені ст.38 цього Кодексу. Згідно до ст.38 ч.9 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. За викладених обставин провадження по справі необхідно було закрити, оскільки на момент складання спірної постанови закінчився трьохмісячний строк, передбачений ст.38 ч.9 КУпАП для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, так як матеріали свідчать, що вчинення останнім правопорушення було фактично виявлено 25.10.2024 року.
За таких обставин постанова про адміністративне правопорушення № 411 від 12.09.2025 року про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню, а провадження по справі підлягає закриттю.
Зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до квитанції № 3058-1660-4972-9743 від 22 вересня 2025 року позивачем при зверненні до суду з вищевказаним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок (а.с. 1).
Враховуючи те, що позов задоволено, судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 605 гривень 60 копійок відповідно до ст. 139 КАС України мають бути покладені на відповідача.
Керуючись ст.ст. 238, 242-246 КАС України, суд,- 

У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Постанову про адміністративне правопорушення № 411 від 12.09.2025 р. про накладення адміністративного стягнення, складену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , у відповідності до якої  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень скасувати та закрити провадження у справі.
Стягнути з  ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Повний текст рішення виготовлений 15 березня 2026 року.

Суддя Новомиргородського районного суду
Кіровоградської області В.А.Орендовський