Справа № 308/2136/26
3/308/874/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2026 року         м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Йосипчука О.В., розглянувши матеріали справи, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, 
ФОП, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:
ОСОБА_1 04.02.2026 року о 21.41 год. в м. Ужгород, на вул. Загорська, 65, керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка яка не відповідає обстановці, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився о 22.02 год. у встановленому законодавством порядку, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор бодікамеру №470068, від керування тз відсторонений, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Розгляд справи було призначено на 16.02.2026.
13.02.2026 до суду від захисника ОСОБА_1 – адвоката Йосипчука О.В. поступила заява про відкладення розгляду справи для вивчення справи та підготовки правової позиції. 
16.02.2026 до суду від захисника ОСОБА_1 – адвоката Йосипчука О.В. поступила заява, в якій просив надати для ознайомлення матеріали справи №308/2136/26, та внести його дані для доступу до електронної справи. 
Подана заяви про відкладення задоволена суддею, та розгляд справи відкладено до 24.02.2026.
Розгляд справи 24.02.2026 не відбувся через зайнятість судді на зборах суддів.
В судовому засіданні 04.03.2026 за участі захисника ОСОБА_1 – адвоката Йосипчука О.В. досліджено письмові докази та відеозапис, та за клопотанням захисника оголошено перерву для підготовки позиції по справі.
30.03.2026 до суду від ОСОБА_1 поступили письмові заперечення, які долучено до матеріалів справи, та в яких серед іншого зазначено, що з вказаним протоколом він не згідний, оскільки правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП не вчиняв. 04.02.2026 року о 21.41 год. під?їхавши на автомобілі марки «Volkswagen Caddy», р.н.3. НОМЕР_2 , який належить його дружині, до свого будинку за адресою: м. Ужгород, вул.Загорська, 63 Б, він припаркував його біля воріт в?їзду до подвір?я свого будинку. Такий автомобіль не заважав та не створював перешкод жодним учасникам дорожнього руху і припаркований був без жодних порушень правил дорожнього руху. Вийшовши з автомобіля побачив, що під?їхали працівники поліції і зупинили свій автомобіль біля його будинку. Поліцейський повідомив, що у них є орієнтування на зазначений вище автомобіль, як такий, що нібито систематично припаркований з порушенням ПДР і заважає проїзду. При цьому, під час його спілкування з поліцейським, ним не озвучувалося ні про порушення ним правил дорожнього руху, ні про наявність у нього ознак алкогольного сп?яніння, ні про необхідність пройти огляд на стан сп?яніння. 
Через декілька хвилин вийшла його дружина, поліцейський повідомив, що дружина непотрібна так як саме він припаркував автомобіль з порушенням ПДР, тому відносно нього буде складена постанова та накладено штраф. Він заперечив щодо цього, пояснивши, що автомобіль припаркований у дозволеному для цього місці, без будь-яких порушень ПДР, а саме біля воріт заїзду до подвір?я будинку і який не чинить жодних перешкод для проїзду іншим транспортним засобам. Він зауважив поліцейським, що він та дружина паркують автомобіль у цьому місці вже багато років і жодного разу органом поліції не було вказано, що це є порушення правил зупинки чи стоянки. Незважаючи на пояснення, поліцейський, без здійснення процедури розгляду справи, без пред?явлення доказів вчинення правопорушення та без проголошення постанови про притягнення мене до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, почав незаконно та протиправно вимагати у нього о 21:52 год. проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння зазначивши видумані підстави для необхідності такого огляду як нібито наявності запаху алкоголю з порожнини рота; поведінка, що не відповідає обстановці.
Він знаючи, що жодного правопорушення не вчиняв, і що такі дії поліцейського є явно протиправними та незаконними цілком обгрунтовано зробив висновок про упереджене ставлення поліцейського до нього і, відповідно, його вимогу незаконною, тому правомірно відмовився проходити огляд на стан сп?яніння.
Про незаконність та явно упередженість дій поліцейського щодо нього свідчать наступні обставини та докази: жодного порушення правил дорожнього руху 04.02.2026 року о 21.41 год. не вчиняв, а винесена поліцейським постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУПАП за порушення правил зупинки та стоянки визнана незаконною та скасована рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24.03.2026 року у справі №308/2473/26, а провадження по справі закрито. Судом встановлено не лише незаконність зазначеної постанови, а й незаконність дій поліцейського Турянчик Б.І. по винесенню такої. Відеозаписом підтверджується що поліцейським не було здійснено розгляд справи щодо нього за ч.1 ст. 122 КУпАП як того вимагає ст. 279 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, вбачається що в такому окрім озвучених поліцейським двох ознак зазначено ще одну ознаку «порушення координації рухів», яка поліцейським йому не озвучувалася. 
Вказано, що на відеозаписі видно, що координація рухів у нього нормальна і не порушена, що свідчить про те, що поліцейським в протокол про адміністративне правопорушення внесено недостовірну інформацію щодо виявлених ознак алкогольного сп?яніння. Тобто поліцейським сфальсифіковано такий документ, а тому він не може бути доказом його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП.
В той же час, зазначеним відеозаписом спростовується наявність у нього такої ознаки як «поведінка, що не відповідає обстановці», на такому видно, що незважаючи на його збентежений стан внаслідок протиправних дій поліцейського, поведінка його адекватна і відповідає обстановці. Також у нього була відсутня і така ознака алкогольного сп?яніння як «запах алкоголю з порожнини рота». Це виключно надумана поліцейським Турянчик Б.І. ознака і така спростовується наявними на відеозаписі події о 22:18 год. поясненнями свідка - ОСОБА_2 , який був присутній на місці події і який наголосив поліцейському про відсутність у нього запаху алкоголю з порожнини рота.
Таким чином, за відсутності доказів наявності у нього хоча б однієї ознаки алкогольного сп`яніння, він не підлягав огляду на стан алкогольного сп?яніння. Тобто поліцейський не мав права вимагати у нього проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння.
З огляду на наведені обставини, зокрема протиправні та упереджені дії поліцейського по відношенню до нього, вимога поліцейського про необхідність проходження ним огляду на стан алкогольного сп?яніння була незаконною від якої він відмовився правомірно та не порушуючи жодних норм чинного законодавства. Вважає, що не вчиняв правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і в його діях відсутній склад вказаного правопорушення. Просить закрити провадження по справі відповідно до вимог п.1 ст. 247 КУпАП. 
В судовому засіданні 30.03.2026 ОСОБА_1 свою вину за ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав, заперечив обставини викладені у протоколі, пояснив що 04.02.2026 о 21.41 год. керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , під`їхав до свого будинку за адресою АДРЕСА_1 , та припаркувався як завжди біля воріт. Коли він вийшов з автомобіля до нього підійшов працівник поліції, та повідомив що він паркується з порушенням, і що буде складати протокол. Він почав суперечити працівнику поліції, після чого він сказав, що будемо проходити огляд на стан сп`яніння. Вважає, що працівник поліції був упереджений до нього, що його вимога була незаконна, тому він і відмовився проходити огляд на стан сп`яніння. Вказав, що був тверезий, та ніякого запаху алкоголю від нього не було. 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Йосипчук О.В. в судовому засіданні підтримав усе наведене у письмових запереченнях ОСОБА_1 , вказав що ОСОБА_1 жодного порушення правил дорожнього руху 04.02.2026 року о 21.41 год. не вчиняв, а винесена поліцейським постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУПАП визнана незаконною та скасована рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24.03.2026 року у справі №308/2473/26. Судом встановлено не лише незаконність зазначеної постанови, а й незаконність дій поліцейського Турянчик Б.І. по винесенню такої. Також зазначив, що ОСОБА_1 не підлягав огляду на стан алкогольного сп?яніння за відсутності ознак алкогольного сп`яніння. З огляду на протиправні та упереджені дії поліцейського, його вимога про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння була незаконною від якої ОСОБА_1 відмовився правомірно, та не вчиняв правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Просив закрити провадження по справі відповідно до вимог п.1 ст. 247 КУпАП.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , позицію захисника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, враховуючи характер і обставини вчиненого правопорушення, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, передбачені ст.ст. 34-35 КУпАП, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно ч.1ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП, норми якої є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я, наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 була затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція).
Відповідно до п.п.2, 3, 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.7 розділу І Інструкції встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
За відмову від проходження медичного огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За правилами частини 2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (ч.3 ст.266 КУпАП).
Суддею встановлено, що  ОСОБА_1 04.02.2026 року о 21.41 год. в м. Ужгород, на вул. Загорська, 65, керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка яка не відповідає обстановці, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився о 22.02 год. у встановленому законодавством порядку, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор бодікамеру №470068, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Вказані обставини правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 583188 від 04.02.2026 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце обставини вчиненого правопорушення; 
-копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №6615132 від 04.02.2026 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП; 
-розпискою ОСОБА_1 від 04.02.2026, якою останній підтвердив факт залишення на зберігання транспортного засобу
-відеозаписом що міститься на DVD диску, який долучено до протоколу, на якому зафіксовано обставини вказаного адміністративного правопорушення, а саме факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , такий був за кермом вказаного транспортного засобу, а також те, що працівник поліції в ході спілкування з водієм ОСОБА_1 виявив в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обстановці, та пред`явив вимогу пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі. Також водію було роз`яснено, що у випадку відмови від огляду відносно нього буде складено протокол. На що водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд. О 22.02.год. працівником поліції зафіксовано факт відмови водія від огляду, після чого перейшов до оформлення матеріалів.
Відеозапис, наявний у матеріалах справи надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Оцінюючи пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо упередженості працівників поліції, протиправності та незаконності їх дій під час вимоги до водія про проходження огляду на стан сп`яніння, вважаю їх такими що дані з метою уникнення відповідальності за вчинене, оскільки не підтверджені жодними фактичними даними, та спростовуються дослідженим відеозаписом.
ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив, що відмовився 04.02.2026 від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Зазначаю, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.
З дослідженого відеозапису чітко вбачається, що працівник поліції після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння пред`явив останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, та роз`яснював про наслідки відмови від такого огляду, та водій о 22:02 відмовився проходити такий огляд, після чого працівник поліції повідомив. що відносно водія буде складено протокол за ст. 130 КУпАП.
Під час розгляду справи не встановлено яких-небудь даних, які б давали підстави вважати, що працівники поліції були упереджені при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому, приходжу до висновку, що працівники поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли у межах наданих їм повноважень, тому посилання захисту на незаконність дій працівників поліції оцінюються суддею критично. 
До того ж, будь-яких заяв чи скарг щодо перевищення інспектором поліції своїх службових повноважень за фактом складання постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАПА, та протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , останній не подавав, дії працівників поліції не оскаржував. 
Щодо доводів сторони захисту про відсутність порушення водієм ОСОБА_1 положень ПДР, які б давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під його керуванням, то такі спростовуються дослідженим відеозаписом, та не можуть бути підставою для закриття даного адміністративного провадження.
Так, відповідно до положень п.п.1, 3 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.35Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
Із дослідженого відеозапису вбачається, що працівниками поліції повідомлено, що було отримано орієнтування на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 про порушення ПДР.
Крім того, посилання захисту на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №6615132 від 04.02.2026, жодним чином не спростовує підставності (законності) зупинки вказаного вище транспортного засобу, та факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Інші доводи сторони захисту жодним чином не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, сп`яніння.
Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотримання вимог ст. 254, 256 КУпАП, та доданий до нього відеозапис, є належними та допустимими доказами.
Істотних порушень співробітниками патрульної поліції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не встановлено.
Наведені вище докази, досліджені судом, в своїй сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, узгоджуються між собою та доповнюють один одного, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
З врахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Крім того, ухвалюючи дане судове рішення, суд керується також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (п.58) суд наголошує, що відповідно до принципу належного здійснення правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

постановив:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути із ОСОБА_1  на користь держави 665,60 грн. судового збору.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Відповідно до ч.1 ст. 307 та ч.2 ст. 308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського міськрайонного 
суду Закарпатської області Н.Б. Шумило