Справа № 161/2007/26 
Провадження № 2/161/2797/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
17 квітня 2026 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області
у складі:
головуючого судді Гринь О.М.
за участю секретаря судового засідання Жежерун Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В:
ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до суду з вищевказаним позовом.
Позов обґрунтовує тим, що 26.12.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений кредитний договір № 577357359, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 100,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. В подальшому відповідач збільшив суму кредиту до 20 000,00 грн.
Позивач вказує, що за договором факторингу набув права вимоги за кредитним договором № 577357359 від 26.12.2019 до відповідача.
Заборгованість відповідача перед позивачем становить 46 999,30 грн., яка складається з 17 495,07 грн. – заборгованість по тілу кредиту, а також 29 504,23 грн. – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у розмірі 46 999,30 грн.
Ухвалою судді від 17.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач у встановлений строк відзив на позов не подав.
Зважаючи на те, що відповідачем не подано відзив на позов, на підставі ст.280 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд установив таке.
26.12.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений кредитний договір № 577357359, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 100,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. В подальшому відповідач збільшив суму кредиту до 20 000,00 грн.
Позивач за договором факторингу набув права вимоги за кредитним договором № 577357359 від 26.12.2019 до відповідача.
Пунктом 1 ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. 
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В порушення вищезазначених правових норм та умов договорів позичальник своєчасно не повертає кредит, тобто порушує свої зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення заборгованість по тілу кредиту підлягають до задоволення.
Разом з тим, щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом суд зазначає наступне.
Первісним кредитором ТзОВ «Таліон Плюс» нараховано відповідачу відсотки у відповідності до кредитного договору і до відступлення права вимоги, тобто до 16.06.2020. Сума нарахованих ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відсотків становить 26 232,61 грн.
ТОВ «Таліон Плюс» нарахувало відповідачу відсотки за користування кредитом за період з 16.06.2020 по 31.08.2023 і заборгованість за відсотками склала 29 504,23 грн.
ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» не здійснювали нарахувань відсотків за кредитним договором № 577357359 від 26.12.2019
Суд звертає увагу на ту обставину, що ТзОВ «Таліон Плюс» після набуття ним у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за договором № 577357359 від 26.12.2019 до ОСОБА_1 не мало права нараховувати відсотки у порядку, встановленому в договорі, оскільки не є стороною договору, а ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як сторона договору, відчужуючи 16.06.2020 таке право в користь ТзОВ «Таліон Плюс» вважало, що строк платежу за договором № 577357359 від 26.12.2019 настав 16.06.2020.
Таким чином, суд вважає, що в даному випадку позивачем відповідачу нараховано проценти за користування кредитом поза строком кредитування, які є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.
При цьому суд зауважує, що нарахування і стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення відсотків підлягає до задоволення частково, з урахуванням сплачених сум 31.12.2019 – 105,40 грн., 06.01.2020 – 106,96 грн., 09.01.2020 – 167,13 грн. 08.02.2020 – 5 182,48 грн., 12.03.2020 – 7 721,10 грн., 12.04.2020 – 5,00 грн.
Відтак, відсотки, нараховані у період з 16.06.2020 по 31.08.2023 не підлягають до задоволення.
У постанові Верховного Суду від 27.07.2021 за №910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення з боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» не заявляло вимоги про стягнення процентів згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт існування у ОСОБА_1 перед позивачем заборгованості за вищевказаним договором кредитної лінії, яка ним добровільно не сплачується.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 577357359 від 26.12.2019 підлягають задоволенню частково у розмірі 30 439,61 грн.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 1 730,56 грн. (2 662,40 грн. х 30 439,61 грн./ 46 999,30 грн.).
Позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України).
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. 
В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 7 000,00 грн. підтверджується договором про надання правничої допомоги від 20.08.2025 та додатковою угодою до нього, актом прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025 на суму 7 000,00 грн.
Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію ВС від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі сторін. 
Крім того, послуги надані адвокатом є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом діяльності позивача, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.
Виокремлення адвокатом «вивчення матеріалів справи» (1000 грн.), «підготовка запитів та клопотань» (1000 грн.) як самостійних видів адвокатських послуг є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «підготовки та складання позовної заяви», а тому визначення оплати на суму 2000 грн. має бути виключено із загальної вартості наданих відповідачу послуг правничої допомоги. 
З огляду на обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, ціни на ринку адвокатських послуг, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для часткового їх відшкодування відповідачем, в сумі 3 250,00 грн. (5 000,00 грн. х 30 439,61 грн./ 46 999,30 грн.), пропорційно до розміру задоволених вимог, що відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 533, 626, 629, 631, 651, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 577357359 від 26 грудня 2019 року в розмірі 30 439 (тридцять тисяч чотириста тридцять дев`ять) гривень 61 копійка.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» витрати понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 1 730 (одна тисяча сімсот тридцять) гривень 56 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» понесені витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 3 250 (три тисячі двісті п`ятдесят) гривень.
В задоволені решти вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (адреса: Харківське шосе, 19, офіс 2005, м. Київ, код ЄДРПОУ 42986956).
Відповідач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ).

Повне рішення суду складено та підписано 17 квітня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області          О.М. Гринь