П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/12761/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Ярощук В.Г. Дата і місце ухвалення: 24.02.2026 р., м. Миколаїв 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого – Ступакової І.Г.
суддів – Бітова А.І.
– Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційної скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРІНТ»» на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРІНТ» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року зупинено провадження в адміністративній справі № 400/12761/25 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 489/1482/25. Зобов`язано учасників справи повідомити Миколаївський окружний адміністративний суд про набрання законної сили судовим рішенням у справі № 489/1482/25.
Не погоджуючись з даною ухвалою, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРІНТ» подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що судове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки предмет спору у цій справі жодним чином не пов`язаний зі справою №489/1482/25
Апелянт звертає увагу, що адміністративний суд помилково в ухвалі, яка оскаржується вказав, що предметом у справі № 489/1482/25 є виконавчий напис, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 57981652, дії державного виконавця в межах якого є предметом розгляду в адміністративній справі № 400/12761/25, так як такі вимоги залишенні без розгляду відповідно до ухвали від 09.09.2025 року у справі № 489/1482/25.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, зазначив що пов`язаність справи №489/1482/25 з цією справою полягає у тому, що предметом у справі № 489/1482/25 є виконавчий напис, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 57981652, дії державного виконавця в межах якого є предметом розгляду в адміністративній справі № 400/12761/25.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.
Також необхідно зазначити, що метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Колегія суддів під час розгляду цієї справи враховує, що положеннями статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України розмежовано підстави, за яких суд має право зупинити провадження, а також, з настанням яких, суд зобов`язаний вчинити дану процесуальну дію.
Зупинення провадження у справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.
Залежно від характеру підстав розрізняють два види зупинення провадження в справі: обов`язкове і факультативне. Обов`язкове зупинення провадження в справі передбачене тоді, коли в силу прямої вказівки закону суд зобов`язаний зупинити провадження незалежно від свого розсуду і від розсуду осіб, які беруть участь у справі. Обов`язковими є підстави, передбачені нормами частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України.
З аналізу наведених вище норм права вбачається, що за наявності іншої пов`язаної справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, суд за відсутності об`єктивної неможливості розгляду судової справи зобов`язаний зупинити провадження у своїй справі до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Невиправдане зупинення судом провадження у справі є неприпустимим, не відповідає завданню адміністративного судочинства і тягне за собою порушення установлених строків розгляду справи.
Вирішуючи питання щодо зупинення провадження в адміністративній справі з підстав визначених пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України, суд з метою дотримання критеріїв законності та обґрунтованості судового рішення в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства повинен належним чином проаналізувати ймовірні наслідки ухвалення судом рішення за результатом розгляду справи, їхній взаємозв`язок із спірними правовідносинами, що є предметом розгляду в адміністративній справі, підставами позову, і відобразити відповідні висновки у своїй ухвалі щодо: а) неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи; б) наявності зв`язку між очікуваним рішенням суду, ухваленим в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства та обставинами конкретної адміністративної справи.
Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України, адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:
- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку іншого провадження;
- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.
Не існує об`єктивної неможливості розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (речення друге пункту 3 частини першої статті 236 КАС України).
Колегія суддів ознайомившись в Єдиному державному реєстрі судових рішень з текстом рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.12.2025 у справі №489/1482/25 встановила, що позивач звертаючись до суду з позовом просив:
- визнати відсутнім (припиненим) зобов`язання ОСОБА_1, як майнового поручителя за договором іпотеки від 24.06.2008, відповідати перед АТ «Сбербанк», правонаступником якого є АТ «Міжнародний резервний Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Форінт» за ОСОБА_2, який є боржником за договором про відкриття кредитної лінії № 16-Н/08/19/ФО/П від 24.06.2008, щодо погашення заборгованості по процентам за користування кредитом та пенею нарахованими після 09.01.2009.
В подальшому, 10.03.2025 року представниця позивачки - адвокат Мотельчук Ю.І., через систему «Електронний суд», звернулася до суду із заявою про зміну предмету позову та остаточно просила:
- визнати відсутнім (припиненим) зобов`язання ОСОБА_1 , як майнового поручителя за договором іпотеки від 24.06.2008, щодо задоволення вимог АТ "Сбербанк", правонаступником якого є АТ "Міжнародний резервний Банк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФОРІНТ" з погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором про відкриття кредитної лінії № 16-Н/08/19/ФО/П від 24 червня 2008 року, нарахованої за період з 23 червня 2009 року по 15 лютого 2012 року в розмірі 13 671 803,03 грн, яка складається з процентів за користування кредитом, що нараховані за період з 23 червня 2009 року по 15 лютого 2012 року у сумі 6 346 686,99 грн; пені за прострочення повернення загальної заборгованості за кредитом, нарахованої за 182 дні прострочки, у розмірі 4 590 040, 00 грн; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом, нарахованої за 182 дні прострочки, у сумі 2 735 076, 04 грн.
- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 04 жовтня 2012 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Зорєю Владленівною, зареєстрований в реєстрі за №719, яким звернуто стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Публічного Документ сформований в системі «Електронний суд» 10.03.2025 3 акціонерного товариства "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ" в розмірі 13 671 803 гривень 03 коп. шляхом звернення стягнення на наступне майно: нежитловіприміщення магазину, які складаються з літ. "А" нежитловіприміщення 1- го поверху та сходові клітини площею 171,8 кв.м.,;нежитлові приміщення підповерху площею 153,2 кв.м., нежитловіприміщення 2-го поверху і сходова клітина площею 448,4 кв.м. вбудинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (сорок сім дріб три), загальною площею773,40 кв.м.
В свою чергу, ухвалою від 09.09.2025 року у справі №489/1482/25 заяву про зміну предмету позову від 10.03.2025 року залишено без розгляду, закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.
Таким чином з наведеного вище колегія суддів дійшла висновку, що предметом спору у справі №489/1482/25 є лише вимога про визнання відсутнім зобов`язання, а вимог в частині визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 04 жовтня 2012 року залишені судом в межах справи №489/1482/25 без розгляду. Проте, судом першої інстанції зупиняючи провадження у цій справі не було належним чином надано оцінки зазначеним обставинам та не було досліджено цього питання.
Таким чином у справі №489/1482/25 не досліджується законність виконавчого напису від 04.10.2012, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Зорєю Владленівною, зареєстрований в реєстрі за № 719 та таке питання вже було предметом дослідженні у справі №490/5763/19, рішення по якій набрало законної сили.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що існує об`єктивна неможливість розгляду справи №400/12761/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №489/1482/25.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зупинення провадження у справі з підстав визначених судом, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи той факт, що судом першої інстанції постановлено ухвалу про зупинення провадження у справі без наявності обґрунтованих підстав для такого зупинення, передбачених п.3 ч. 1 ст.236 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРІНТ»» задовольнити.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення виготовлений 24 березня 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова
Судді: А.І. Бітов
О.В. Лук`янчук