Справа № 361/10165/25 
Провадження № 2/361/3756/25 
13.02.2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ) 
13 лютого 2026 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Червонописького В.С.,
за участю секретаря Тихоненко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області “Броваритепловодоенергія? до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в :
У серпні 2025 року Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області “Броваритепловодоенергія? (далі – КП “Броваритепловодоенергія”) через систему “Електронний суд? звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за послуги з постачання теплової енергії по о/р № НОМЕР_1 за період з серпня 2022 року по липень 2025 року у розмірі 24134,40 грн.
В обґрунтування позову зазначало, що позивач КП “Броваритепловодоенергія” є виконавцем послуг з надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, обслуговування внутрішньобудинкових систем (далі - житлово-комунальні послуги) у житловому фонді територіальної громади міста Бровари Київської області, які надаються населенню згідно із затвердженими тарифами.
Квартира АДРЕСА_1 , власником вказаної квартири є відповідач ОСОБА_1 та до якої КП “Броваритепловодоенергія” надає послуги з постачання теплової енергії. Таким чином, між КП “Броваритепловодоенергія” і відповідачем склалися фактичні відносини із постачання теплової енергії за вказаною адресою на підставі фактично наданих послуг за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим за зазначеною вище адресою. У результаті несвоєчасної оплати відповідач має перед КП “Броваритепловодоенергія” заборгованість по оплаті за надані послуги з постачання теплової енергії за період з серпня 2022 року по липень 2025 року у розмірі 24134,40 грн.
18 вересня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику(повідомлення) сторін.
Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав.
Копія ухвали суду про відкриття провадження у справі направлялася відповідачу на зареєстровану адресу місця проживання засобами поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта», проте судова кореспонденція їй не вручена та повернута до суду.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідач своїм правом на подання до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом ) сторін та правом на подання відзиву на позовну заяву, не скористався.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивач КП “Броваритепловодоенергія” є надавачем послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення відповідно до рішень Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 11 січня 2011 року № 8, від 24 листопада 2020 року № 877.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна від 14 серпня 2025 року № 439451164 відповідачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .
Таким чином, позивач КП “Броваритепловодоенергія” є виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді територіальної громади міста Бровари Київської області, які надаються відповідачу за адресою: квартира АДРЕСА_1 та за цією адресою відкрито абонентський особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що КП “Броваритепловодоенергія” взяті на себе зобов`язання про надання житлово-комунальних послуг виконувало повністю, надавало послуги з постачання теплової енергії, проте відповідач всупереч вимогам закону своїх обов`язків щодо своєчасної оплати наданих їй послуг належним чином не виконувала, у результаті чого має перед позивачем заборгованість по оплаті цих послуг за період з серпня 2022 року по липень 2025 року у розмірі 24134,40 грн.
Відповідач своїм правом на подання до суду доказів ненадання їй послуг або надання послуг неналежної якості, а також доказів щодо сплати заборгованості у добровільному порядку.
Згідно із ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ст. 179 ЖК України встановлено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюються з обов`язковим дотриманням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року, власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.
Отже, власник житлового приміщення несе обов`язок з витрат на утримання будинку та прибудинкової території.
Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов`язки.
Виходячи зі змісту статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Це правило підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України “Про житлово-комунальні послуги? .
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про житлово-комунальні послуги? визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
У ст. 7 Закону України “Про житлово-комунальні послуги? визначені права і обов`язки споживача (індивідуального споживача), зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - оплата наданих житлово-комунальних послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно із частиною першою статті 9 Закону України “Про житлово-комунальні послуги? споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
За зміст ст. ст. 20, 21 Закону України “Про житлово-комунальні послуги? визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Відповідно до ст. 25 Закону України “Про житлово-комунальні послуги? управитель зобов`язаний, зокрема, забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.
У ст. 32 Закону України “Про житлово-комунальні послуги? встановлено порядок оплати за житлово-комунальні послуги, а саме плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.
У ст. 162 ЖК України передбачено, що обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2019 року у справі №210/5796/16-ц зазначив, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку сплачувати надані йому послуги.
Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Судом встановлено, що у даному випадку між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, позивачем надавалися послуги з постачання теплової енергії, за які відповідач зобов`язаний сплачувати кошти, доказів того, що позивачем житлово-комунальні послуги не надавалися чи надавалися неналежним чином, суду не надано, а тому факт виконання позивачем своїх зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг не може ставитись судом під сумнів.
На підтвердження заявленого розміру заборгованості, позивачем надано розрахунок заборгованості, який не ставиться судом під сумнів, оскільки містить всі необхідні дані для встановлення обставин справи та наявності заборгованості за отримані відповідачем послуги з постачання теплової енергії.
Відсутність укладеного між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за такі послуги, оскільки укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 с. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України “Про житлово-комунальні послуги?.
При цьому відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовилася, належних і допустимих доказів ненадання їй послуг або надання послуг неналежної якості, що давало підстави для звільнення відповідача від їх сплати, суду не надано.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 отримуючи житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, всупереч вимогам закону своєчасно оплату наданих послуг не здійснює, має заборгованість по оплаті цих послуг за період з серпня 2022 року по липень 2025 року у розмірі 24134,40 грн, суд дійшов висновку, що позов КП “Броваритепловодоенергія” ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2463,40 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263 – 265, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області “Броваритепловодоенергія?, код ЄДРПОУ 13711949, заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з серпня 2022 року по липень 2025 року у розмірі 24134 (двадцять чотири тисячі сто тридцять чотири) грн. 40 грн. та судовий збір у розмірі 2463 (дві тисячі чотириста шістдесят три) грн. 40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя        В.Червонописький