Справа № 473/700/26
Провадження № 3/473/254/2026
П О С Т А Н О В А
іменем України
"25" лютого 2026 р.         м. Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області – Домарєва Н.В.,
з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 ,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від  ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, одруженого, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, стрільця другого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ,
- за ч.2 ст.17215 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ОДМ-82 від 10.02.2026, молодший сержант ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 - 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.5 розділу II Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів що мають функції фото- та відеофіксації, затвердженої наказом Міністра оборони України №532 від 06.08.2024, перебуваючи в районі виконання покладених завдань щодо заходів оповіщення громадян АДРЕСА_1 , під час виконання заходів оповіщення громадян 22.01.2026 відеозапис проведення заходів оповіщення на портативний відеореєстратор (бодікамеру) не робив, що, в свою чергу, призводить до порушення контролю Військовою службою правопорядку за дотриманням посадовими особами ТЦК та СП правопорядку, та законності дій під час проведення заходів оповіщення та призову військовозобов`язаних на військову службу, у відповідності до розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 15.10.2024 №20573 та начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 03.06.2025 №12686/дск, чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Посадовою особою, якою складено протокол військове адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.17215 КУпАП.
В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17215 КУпАП, не визнав. Пояснив суду, що відеозаписи ним не здійснювались, оскільки виданий йому відеореєстратор був майже розряджений. 
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та дослідивши матеріали справи, в т.ч.: протокол про військове адміністративне правопорушення серії ОДМ-82 від 10.02.2026; витяги з наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 22.01.2026 №48 та від 01.05.2025 №106; копію журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації; письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 10.02.2026, - суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17215 КУпАП, є доведеною.
Так, відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше, як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності із ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в т.ч., своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Так, як вбачається з матеріалів справи, молодший сержант ОСОБА_1 проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №106 від 01.05.2025, молодшого сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду стрільця другого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №48 від 22.01.2026, молодший сержант ОСОБА_1 22.01.2026 залучався до заходів оповіщення громадян з 05 год. 30 хв.
Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16. Статуту Внутрішньої служби, молодший сержант ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою визначеними статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Так, у відповідності до п.5 Розділу ІІ Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів що мають функції фото- та відеофіксації, затвердженої наказом Міністра оборони України №532 від 06.08.2024: включення портативного відеореєстратора уповноваженими представниками відбувається з моменту початку виконання ними службових обов`язків щодо здійснення заходів оповіщення громадян, перевірки їх військово-облікових документів, а відеозапис ведеться безперервно до завершення виконання заходів, крім випадків загрози попадання на відеореєстратор військових об`єктів або інформації з обмеженим доступом та випадків, пов`язаних з виникненням у уповноваженого представника особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).
Таким чином, оскільки молодший сержант ОСОБА_1 уповноважений (визначений) проводити заходи оповіщення громадян (інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальний дорученням повноважного командування), він є військовою службовою особою, у розумінні примітки ст.17213 КУпАП.
Проте, в порушення вищезазначених норм законодавства, молодший сержант ОСОБА_1 під час здійснення заходів оповіщення військовозобов`язаних, а саме 22.01.2026 відеозапис на портативний відеореєстратор (бодікамеру) не робив.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У зв`язку із оголошенням рішення про часткову мобілізацію, відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 №1126-VII, в Україні з 18.03.2014 настав особливий період, який триває до теперішнього часу.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 оголошено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та дію якого наразі не припинено.
Диспозицією ч.2 ст.17215 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.
Частиною1 ст.17215 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.
Безпосереднім об`єктом правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17215 КУпАП, є встановлений порядок службової діяльності у сфері реалізації військовими службовими особами своїх прав і виконання обов`язків.
З об`єктивної сторони це правопорушення характеризується суспільно небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби, суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і наслідками.Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, через недбале чи несумлінне ставлення до них.
Невиконання службових обов`язків полягає у невиконання дій, які входять до службових обов`язків.
Неналежне виконання службових обов`язків полягає в нечіткому, формальному або неповному здійсненні обов`язків.
Відповідно до ст.4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язує кожного військовослужбовця виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
У свою чергу, ст.ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначають, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 у справі № 185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.
Відтак, аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.17215 КУпАП, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Разом з тим, ст.22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Відповідно до примітки ст.22 КУпАП, положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130, 161-1 і 173-2 цього Кодексу.
Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Частиною 2 ст.61 Конституції України визначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер,
Вищевказана норма Конституції України свідчить про те, що відповідальність особи за вчинення правопорушення у кожному випадку є окремою та персональною за своїми ознаками.
Чинними нормами КУпАП не визначається поняття малозначності вчиненого правопорушення та виключного переліку діянь, які можуть вважатися малозначними, а тому орган (посадова особа), уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення, звільняє правопорушника від адміністративної відповідальності в кожному випадку окремо, зважаючи на характер вчинюваного діяння та обставини справи.
Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З огляду на обставини справи, характер вчиненого правопорушення, з урахуванням особи правопорушника, який вперше притягається до адміністративної відповідальності, за час проходження службизарекомендував себе з позитивної сторони як професійно грамотний, дисциплінований, відповідальний, наполегливий військовослужбовець з високим рівнем мотивації до військової служби, враховуючи, зокрема, ступінь його вини, суд, відповідно до положень ст.22 КУпАП, приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.17215 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, та про доцільність обмеження щодо нього усним зауваженням.
Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження, суд виносить постанову про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.
На підставі ч.2 ст.17215 КУпАП, керуючись ст.ст. 22, 245, 252, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17215 КУпАП, звільнивши його, на підставі ст.22 КУпАП, від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення та обмежившись усним зауваженням; провадження по справі закрити.
Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її оголошення.

Суддя         Н.В.Домарєва