Справа №491/477/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року Ананьївський районний суд Одеської області
в складі: головуючої судді – Надєр Л.М.,
за участю секретаря судового засідання – Білоус А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Подільського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
ВСТАНОВИВ:
На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Подільського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , яка постійно проживала в АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 5,53 в умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Карла Маркса. Заповіту щодо розпорядження своїм майно на випадок смерті матір позивача не залишила. Позивач зазначає, що він звернувся до Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним був пропущений визначений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, оскільки з урахуванням часу відкриття спадщини строк для її прийняття закінчився 21 грудня 2006 року. Позивач вказує, що строк подання ним заяви про прийняття спадщини був пропущений з поважної причини. Так, він дійсно раніше не заявляв про себе як про спадкоємця, оскільки не знав про наявність будь-якого спадкового майна та був впевнений, що такого майна немає. З 1993 року позивач проживає в с. Лісниче Гайсинського району Вінницької області, а тому про те, що його мати в 1996 році отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), йому відомо не було, раніше цей документ у матері він не бачив та матір про зазначений сертифікат йому нічого не говорила. Позивач також зазначає, що в листопаді 2023 року по телефону до нього звернувся орендар земельних ділянок та повідомив, що в нього вже тривалий час знаходиться сертифікат, який йому віддала мати позивача з метою виділення цієї земельної частки (паю) в натурі, однак сталося так, що вказаний документ залишився поза увагою та не був замінений на державний акт на право власності на земельну ділянку. Таким чином позивач зазначає, що не можна вважати, що він свідомо не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття, а його бездіяльність є лише наслідком відсутності на той час інформації про наявність спадкового майна. 
У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. 
Ухвалою суду від 06 червня 2025 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено процесуальні права відповідачу про право на подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою.
В подальшому, 11 грудня 2025 головуючою суддею у справі після виконання всіх завдань, визначених в статті 189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач в судове засідання 02 лютого 2026 року не з`явився, однак його представник – адвокат Гусєва О.Д., яка діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії ВН №1449067 від 10 січня 2025 року, до початку судового засідання подала письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.107).
Разом з вказаною заявою представник позивача подала додаткові пояснення до позову, в яких зазначає, що про наявність спадкового майна позивач дізнався у листопаді 2023 року в ході телефонної розмови з особою, яка, як він зрозумів, орендувала земельну ділянку, та у якої знаходився сертифікат на земельну частку (пай) на ім`я спадкодавця. Враховуючи, що на той час в Україні діяв воєнний час, який було введено з 24 лютого 2022 року, та проводилися мобілізаційні заходи, позивач не мав можливості приїхати до с. Долинське, крім того, він проживав у Вінницькій області. Після того, як позивача було мобілізовано, він під час відпустки зміг приїхати до с. Долинське та зустрітися з орендарем земельної ділянки та отримав від останнього сертифікат на земельну частку (пай), виданий на ім`я матері позивача. 02 серпня 2024 року в Долинській сільській він імені позивача було оформлено заяву про прийняття спадщини, однак відвідати нотаріальну контору позивач не зміг, оскільки це неможливо без довідки сільської ради про місце проживання спадкодавця на день відкриття спадщини, яку сільська рада змогла підготувати лише 06 серпня 2024 року, а йому потрібно було повертатися на службу. В подальшому, перебуваючи у наступній відпустці, яка тривала з 01 грудня 2024 року по 12 грудня 2024 року, позивач зміг звернутися до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним був пропущений строк для прийняття спадщини. 
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання представника відповідача, в якому він просить розгляді справи провести без його участі. Просить суд прийняти об`єктивне та законне рішення згідно чинного законодавства (а.с.42).
Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
При цьому, враховуючи заяву представника позивача та клопотання представника відповідача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача та його представника, а також за відсутності представника відповідача.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяву представника позивача та її додаткові письмові пояснення до позову, клопотання представника відповідача, приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, при розгляді справи встановлено:
Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 13 лютого 1998 року Бершадським РВ УМВС України в Вінницькій області (а.с.12-13), а також копією витягу з реєстру територіальної громади №2023/003264624, виданого 26 квітня 2023 року Бершадською міською радою (а.с.15).
Позивач звернувся до суду з позовною заявою та просить суд визначити йому додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з вимогами ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Судом були дослідження письмові докази, додані до позовної заяви, а також додані до матеріалів справи за клопотаннями представника позивача, які були задоволенні судом, а також письмові докази, надані суду на виконання ухвал суду про витребування доказів.
З матеріалів заяви вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 22 червня 2006 року Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №45 від 22 червня 2006 року (а.с.7).
Відповідно до копії довідки Долинської сільської ради Подільського району Одеської області №1224 від 06 серпня 2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована та фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 , по день смерті – ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
Відповідно до копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0188408, виданого 10 вересня 1996 року на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 06 серпня 1996 року, ОСОБА_2 мала право на земельну частку (пай) розміром 5,53 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Карла Маркса с. Долинське Ананьївського району Одеської області (а.с.9).
Відповідно до копії листа Відділу №6 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №190/340-25 від 31 січня 2025 року, за ОСОБА_2 на території Долинської сільської ради Подільського (колишній Ананьївський) району Одеської області зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0188408, про що свідчить запис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №251 від 10 вересня 1996 року, який виданий на підставі розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації від 06 серпня 1996 року за №245. Також з вказаного листа вбачається, що у книзі реєстрації сертифікатів відсутній запис щодо переходу права власності на вищезазначену земельну ділянку, станом на 31 грудня 2012 року державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 на території Подільського району не видавався, зазначена земельна частка (пай) не передавалась у приватну власність ОСОБА_2 шляхом виділення в натурі (на місцевості) (а.с.10).
Відповідно до копії листа Відділу №6 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №1322/340-25 від 22 травня 2025 року у державному фонді документації із землеустрою та оцінки земель, який ведеться відділом, наявна технічна документація із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) в натурі власникам земельних часток (паїв) із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП ім. Карла Маркса для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, починаючи з 2004 року та виготовлена на підставі розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації від 20 грудня 2004 року №418 «Про передачу в натурі земельних часток (паїв) із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП «Карла Маркса», актів на право приватної власності на землю громадянам власникам сертифікатів» (а.с.11).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 27 січня 1971 року Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області, позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Долинське Ананьївського району Одеської області, його батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.16).
Відповідно до довідки Долинської сільської ради Подільського району Одеської області №2002 від 19 грудня 2024 року, позивач був зареєстрований та фактично проживав до 1993 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).
Листом державного нотаріуса Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №1527/02-14 від 04 грудня 2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки позивачем було пропущено визначний законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, а тому рекомендовано з відповідним позовом звернутися до суду (а.с.18).
Відповідно до копії інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №79407993 від 04 грудня 2024 року, у спадковому реєстрі відсутні відомості щодо ОСОБА_2 (а.с.19).
Відповідно до копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №79408158 від 04 грудня 2024 року в Ананьївській державній нотаріальній конторі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 04 грудня 2024 року заведено спадкову справу на майно ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкова справа зареєстрована у спадковому реєстрі за №73393567, за номером у нотаріуса – 430/2024 (а.с.20).
Відповідно до листа Любашівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №40/24.22-19 від 11 січня 2025 року, надано відповідь на адвокатський запит представника позивача, відповідно до якої за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян наявні актові записи: про народження №5 від 27 січня 1971 року, складений виконавчим комітетом Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказана матір`ю; про народження №114 віл 14 вересня 1966 року, складений виконавчим комітетом Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , де ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказана матір`ю; про шлюб №4 від 26 січня 1980 року, складений виконавчим комітетом Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.21).
Відповідно до витягу з погосподарської книги №5 за 1980-1982 роки Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, особовий рахунок № НОМЕР_4 , головою домогосподарства вказаний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ; члени сім`ї: дружина – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.22-23). 
Також на виконання ухвали суду від 06 червня 2025 року від Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №430/2024, заведеної на майно ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . З вказаної спадкової справи вбачається, що з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернувся 04 грудня 2024 року (а.с.44-57).
Відповідно до копії листа Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №2120/340-25 від 05 серпня 2025 року за ОСОБА_2 на території Долинської сільської ради Подільського (колишній Ананьївський) району Одеської області зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0188408 згідно запису в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №251 від 10 вересня 1996 року, який виданий на підставі розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації від 06 серпня 1996 року №245, станом на 31 грудня 2012 року державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 на території Подільського району не видавався, а також станом на 31 грудня 2012 року відсутня реєстрація договору оренди вказаної земельної ділянки (а.с.60).
В підтвердження проходження позивачем військової служби представником позивача надано суду копію військового квитка позивача серії НОМЕР_5 , виданого 09 грудня 1989 року ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.73), а також в підтвердження перебування позивача у відпустці з 01 грудня 2024 року по 12 грудня 2024 року представником позивач надано суду копію відпускного квитка №1985 від 29 листопада 2024 року (а.с.74).
Позивач 25 серпня 2025 року звертався до Долинської сільської ради Подільського району Одеської області із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його матері ОСОБА_2 (а.с.77).
Відповідно до довідки КП «Ананьївське міське бюро технічної інвентаризації Ананьївської міської ради» №35 від 03 вересня 2025 року, бюро повідомляє, що наявність інформації про власника за адресою: АДРЕСА_1 , має дійсні дані станом до 01 січня 2013 року. Правовстановлюючі документи по реєстровим книгам реєстрації об`єктів нерухомого майна, що належить фізичним особам в Подільському (Ананьївському) районі, не значиться (а.с.79).
Відповідно до листа Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №1430/01-16 від 21 листопада 2025 року, 04 грудня 2024 року в Ананьївській державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа №430/2024 на майно ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце проживання якої було АДРЕСА_1 . Спадкова справа була відкрита на підставі заяви від імені ОСОБА_1 , сина спадкодавиці, про видачу свідоцтва про право на спадщину, а в разі неможливості – лист-рекомендацію до суду. Справжність підпису заявника було засвідчено нотаріально 04 грудня 2024 року. Спадкоємцем була надана заява про прийняття спадщини ОСОБА_2 про прийняття спадщини, на якій справжність підпису заявника було засвідчено Сінікою Н.В., секретарем Долинської сільської ради Подільського району Одеської області 02 серпня 2024 року за реєстровим №24. Дана заява не була включена до матеріалів спадкової справи, адже була оформлена секретарем сільської ради Сінікою Н.В. та надана до нотаріальної контори Тодорашко Ю.В. із порушенням вимог ст.1270 Цивільного кодексу, а саме: «для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини» (а.с.102). 
Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зі змісту ч.1 ст.1217 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до постанови Верховного суду від 27 червня 2024 року №545/480/21 звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної конкретної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, наявність неприязних стосунків, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
В постанові Верховного суду від 26 квітня 2024 року у справі №161/17389/23 суд дійшов до таких висновків. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, наявність неприязних стосунків, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі №381/4482/16-ц, від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18, від 14 лютого 2024 року у справі №357/8183/22. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду (постанови Верховного Суду від 11 липня 2022 року у справі №650/48/20, від 27 квітня 2023 року у справі №750/13008/21, від 14 лютого 2024 року у справі №754/3327/22).
Крім того п.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено судам, що відповідно до змісту ст.1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.
При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Поважними причинами пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами є тривала хвороба спадкоємця, перебування тривалий час за межами України, перебування на строковій службі у Збройних Силах України, тощо.
Так, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
З позовної заяви вбачається, що позивач мотивує пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_2 тим, що йому не було відомо про наявність спадкового майна, яке залишилось після смерті його матері, а про його існування йому стало відомо лише у 2023 році, тобто, вже після сплину шестимісячного строку, визначеного законом для подання заяви про прийняття спадщини, однак у зв`язку з введенням на території України військового стану та проходженням позивачем військової служби за мобілізацією, він не мав можливості звернутися до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, а тому таку заяву подав одразу після виходу у відпуску.
Таким чином під час розгляду справи було встановлено, що позивачем не надано суду доказів щодо поважності причини пропуску визначеного законом строку для звернення з заявою про прийняття спадщини, оскільки саме по собі незнання про наявність спадкового майна без встановлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Враховуючи тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, який становить більше сімнадцяти років, наведені позивачем обставини не є поважними причинами значного пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Слід також звернути увагу щодо обставин, зумовлених введенням на території України воєнного стану, зазначених позивачем, то вони виникли після спливу встановленого законом строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Отже, суд вважає, що в даному випадку, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачу відсутні і тому положення ч.3 ст.1272 ЦК України не можуть бути застосовані.
Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Подільського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.
Повний текст рішення виготовлено 11 лютого 2026 року.

Суддя:           Надєр Л.М.

Рішення набуло законної сили «____» __________________20__ року.