Номер провадження: 33/813/291/26
Номер справи місцевого суду: 519/2460/25 
Головуючий у першій інстанції Лемець С. П. 
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,
за участю секретаря – Соболєвої Р.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань
апеляційну скаргу захисника Родіонова Артема Володимировича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
на постанову Південного міського суду Одеської області від 17 грудня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Південного міського суду Одеської області від 17 грудня 2025 року об`єднано в одне провадження справи № 519/2460/25, № 519/2461/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, присвоєно об`єднаній справі номер № 519/2360/25.
ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.
ОСОБА_1 постановою суду визнано винною у тому, що 06.11.2025 о 04.30 годин за адресою м. Південне, а/ш М28 47 км, керувала транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, не стежила за дорожньої обстановкою, не зреагувала на її зміну, не вибрала безпечної швидкості, внаслідок чого здійснила наїзд на перешкоду: бордюр. Внаслідок ДТП автомобіль зазнав механічних пошкоджень та завдано матеріальний збиток, чим порушила п. 12.2 ПДР.
Крім того, 06.11.2025 о 05.00 годин за адресою м. Південне, а/ш М28 47 км, ОСОБА_1 вжила алкогольні напої, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди за її участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду у встановленому законодавством порядку, чим порушила п. 2.10 (є) ПДР.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Родіонов А.В., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що:
- застосований до ОСОБА_1 порядок проведення огляду на стан сп?яніння не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, а відтак саму процедуру слід визнати порушеною і незаконною;
- не було зафіксовано порядок перевірки виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння;
- матеріали справи не містять відомостей про те, у який спосіб працівник поліції отримав DVD-R диск з матеріалами відеозапису;
- протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції № 1452/735, оскільки додані до протоколу направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів не містять підпису ОСОБА_1 та відеозапис не містить факту ознайомлення з вказаними документами;
- автомобіль ОСОБА_1 застряг у вологій землі на узбіччі, на який було здійснено наїзд, проте не вбачається жодних пошкоджень транспортного засобу;
- з відеозапису не вбачається огляду працівниками поліції транспортного засобу, як і факту складання схеми ДТП, подія мала місце о 5 годині ранку, в темну пору доби, тому незрозуміло, яким чином працівник поліції зміг з відстані оцінити пошкодження транспортного засобу;
- з наявних в матеріалах справи фотографій, долучених працівниками поліції, не вбачається жодних пошкоджень т/з ОСОБА_1 , а лише видно, що т/з загруз у вологому ґрунті;
- із матеріалів справи не вбачається інформації про потерпілих від дій ОСОБА_1 , ані поранених, ані загиблих немає, як і контакту т/з з іншими учасниками дорожнього руху, тобто не встановлено самої дорожньо-транспортної пригоди;
- щодо матеріальних збитків, завданих ОСОБА_1 , на які посилається суд першої інстанції, то працівниками поліції не було належним чином зафіксовано та доведено факту наявності таких пошкоджень, як і будь-яких інших, зокрема комунальної власності;
- згідно з відповіді ПКП «Муніципальна варта», яка є комунальним підприємством, жодних протоколів з цього приводу не складалося та претензій матеріального характеру не було;
- судом неправильно визначено терміни, а саме визначення диких насаджень на узбіччі, як газону;
- незрозумілим є, яким чином працівники поліції о 05:04:49 годині могли бути на місці події, спілкуватися з водієм та складати адміністративні матеріали, якщо про подію було повідомлено свідком лише о 06:40 годині;
-відеозапис не містить момент складання працівниками поліції адміністративних матеріалів, а також повну відеофіксацію;
- ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом.
В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та захисник Родіонов А.В., не з`явилися, належно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи: ОСОБА_1 отримала повідомлення 10.02.2026 о 09:13 годині, що підтверджується телефонограмою (а.с. 104), а також отримала SMS-повідомлення 04.02.2026 о 17:08:32 годині, що підтверджується довідкою про доставку SMS (а.с. 104зв); захисник Родіонов А.В. отримав судову повістку-повідомлення в електронний кабінет 08.02.2026 о 03:14:35 годині, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 105), що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи. Крім того, справу розглядом вже було відкладено, у тому разі 14.01.2026 та 04.02.2026 за заявою сторони захисту, що не відповідає засадам розгляду справи протягом розумного строку.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно припису ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення при обов`язковому з`ясуванні вини даної особи у вчиненні адміністративного правопорушення та того чи підлягає вона адміністративній відповідальності, суддя зобов`язаний з`ясувати також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року за № 3477-ІV рішення ЄСПЛ – є джерелом права в Україні.
Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України» (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.
Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ «Коробов проти України» № 39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.
У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими доказами та матеріалами справи, проте апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки такий висновок спростовується доводами апеляційної скарги, які ґрунтуються на матеріалах справи, та не підтверджується дослідженими судом доказами в їх сукупності.
Згідно з ст. 124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, характеризується діями, спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Отже, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Оскільки ст. 124 КУпАП є бланкетною, обов`язковим є зазначення пункту ПДР України, порушення якого ставиться в провину особі, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Пункт 12.2. ПДР України передбачає, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.
Частина 4 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у вживанні особою, яка керувала транспортним засобом, алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за її участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог п. 2.10.а. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки). 
Отже, при розгляді справи необхідно встановити факт наявності дорожньо-транспортної пригоди та факт вживання алкоголю водієм після ДТП до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 504814 від 06.11.2025 зафіксовано, що 06.11.2025 о 04.30 годин за адресою м. Південне, а/ш М28 47 км, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, не стежила за дорожньої обстановкою, не зреагувала на її зміну, не вибрала безпечної швидкості, внаслідок чого здійснила наїзд на перешкоду: бордюр. Внаслідок ДТП автомобіль зазнав механічних пошкоджень та завдано матеріальний збиток, чим порушила п. 12.2 ПДР. (а.с. 42)
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 504807 від 06.11.2025, 06.11.2025 о 05.00 годин за адресою м. Південне, а/ш М28 47 км, ОСОБА_1 вжила алкогольні напої, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди за її участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду у встановленому законодавством порядку, чим порушила п. 2.10 (є) ПДР (а.с. 1).
У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Проте зазначені в протоколах обставини не підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції іншими доказами.
Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Поняття дорожньо-транспортної пригоди міститься у низці нормативно-правових актів, зокрема: в Правилах дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 31.12.1993 № 1094, Правилах обліку дорожньо-транспортних пригод, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, Про внесення змін та доповнень до Порядку реалізації положень Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП, затверджених Наказом Держмитслужби України, Форма типового документа від 05.03.2004 № 172, Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинному станом на час складення протоколу), Конвенції про право, що застосовується до дорожньо-транспортних пригод - Гаазька конференція з МПП, Міжнародний документ від 04.05.1971, Кодексі цивільного захисту України, Кодекс України від 02.10.2012 № 5403-VI, тощо.
Всі наведені НПА визначають дорожньо-транспортну подію як подію, що сталася під час руху дорожнього транспортного засобу, внаслідок якої загинули або зазнали травм люди чи заподіяна шкода майну.
Сам по собі проїзд перехрестя з круговим рухом з порушенням, за що встановлена інша відповідальність, не встановлює подію дорожньо-транспортної пригоди, а ст. 124 КУпАП не передбачає відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, не пов`язаних із призведенням до загибелі або поранення людей чи пошкодження одного або кількох транспортних засобів, вантажу, доріг, дорожніх та інших споруд або майна. 
В схемі місця ДТП від 06.11.2025 наведено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП, та зазначено, що у автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 пошкоджено передній колісний диск з боку пасажира (а.с. 11).
Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами захисника, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази пошкодження транспортного засобу, а саме — переднього колісного диску з боку пасажира.
Фотозображення (а.с. 48) та долучений працівниками поліції відеозапис, не відображає пошкоджень майна, зазначених в схемі місця ДТП від 06.11.2025. 
Також відеозапис не містить відомостей про огляд автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , який мав би бути проведений патрульним поліцейським, зокрема огляд передньої частини автомобіля з боку пасажира, на якому, як це зазначено в схемі ДТП наявне пошкодження.
На відеозаписі поліцейські не повідомляють ОСОБА_1 про певні пошкодження її автівки, не ведуть відеозйомку з правого боку автівки, не з`ясовують думку ОСОБА_1 з приводу наявності або відсутності таких пошкоджень.
Долучений до справи відеозапис також не містить події складення схеми ДТП та ознайомлення з такою схемою ОСОБА_1 , на що цілком слушно посилається захист.
Отже, в справі немає даних, які б підтверджували висновок уповноваженої особи про пошкодження транспортного засобу внаслідок наїзду на перешкоду, а саме — бордюр, про що зазначається в протоколі.
За таких обставин, фактичні дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 504814 від 06.11.2025 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та схеми ДТП викликають обґрунтовані сумніви щодо їх об`єктивності.
Стверджувати поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 в результаті порушення п. 12.2 ПДР України, пошкодила автомобіль Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , неможливо.
Апеляційний суд зауважує, що до матеріалів справи уповноваженою особою не були виконані вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та не були зібрані докази на підтвердження цих обставин.
З огляду на те, що діями ОСОБА_1 не було спричинено пошкоджень транспортних засобів, то й відсутні правові підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 вбачаються порушення ПДР України, а відтак і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Помилкова оцінка судом першої інстанції доказів по справі у розрізі законодавства про адміністративне правопорушення є не допустимим, адже особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності лише на підставі і в порядку, встановлених цим законом, а особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення (ст.ст. 7, 8 КупАП).
За таких обставин, апеляційний суд вбачає, що особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, котрий мав обов`язок зібрати докази, належним чином не зафіксував подію цього адміністративного правопорушення, за допомогою фото-, відеофіксації достовірно не встановлені пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що могли настати в результаті наїзду транспортного засобу на бордюр та, як наслідок, пошкодження транспортного засобу.
Враховуючи відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виключається адміністративна відповідальність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки диспозиція ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність саме за вживання алкоголю, наркотичних чи інших одурманюючих речовин після дорожньо-транспортної пригоди за участю особи до проведення відповідного огляду.
Таким чином, обов`язковою передумовою притягнення до відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП є встановлення факту дорожньо-транспортної пригоди та участі у ній конкретної особи як водія транспортного засобу. 
Апеляційним судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, відтак відсутні правові підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 130 КУпАП у зв`язку із відсутністю об`єктивної та суб`єктивної сторони складу вказаного правопорушення.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
У той же час, у справі "Barbera, MesseguandJabardo v. Spain" від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Згідно з приписів статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Заразом апеляційний суд відзначає, що інші доводи захисника, як окремі підстави для скасування судового рішення, є безпідставними, оскільки не впливають на законність прийнятого суддею рішення.
У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, а тому постанова суду підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Родіонова Артема Володимировича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову Південного міського суду Одеської області від 17 грудня 2025 року скасувати.
Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУПАП у зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова