ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

20 березня 2026 року	Справа №160/89/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

05 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправними щодо відмови здійснити мені, ОСОБА_1 , перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з моменту звернення, а саме з 17.07.2025, зарахувати в подвійному розмірі період роботи з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024 з дати звернення , а саме з 06.08.2025;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити мені, ОСОБА_1 , перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з моменту звернення, а саме з 17.07.2025 та зарахувати в подвійному розмірі період роботи з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024 в психіатричних закладах охорони здоров`я з дати подання заяви, а саме з 06.08.2025.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона з 02.09.2009 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
У зв`язку з досягненням 60-річного віку, 06.08.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила: при призначенні пенсії за віком відповідно до заяви застосувати середню заробітну плату по Україні за останні 3 роки, що передують даті призначення пенсії за віком, а саме за 2022, 2023, 2024 роки.
06.08.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила: зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі в порядку статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи в туберкульозному відділенні з 17.08.1987 по 18.06.1989 та роботу в психіатричній лікарні за період з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024 року.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №41276-31031/Б-01/8-0400/25 від 05.09.2025 року позивачеві повідомлено, що розмір пенсійної виплати обчислено виходячи із страхового стажу, зарахованого по 30.06.2025, що складає 33 роки 3 місяці 27 днів, заробітної плати за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.01.2009.
Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% складає 0,33250 (33 роки х 12 місяців + 3 місяці = 399 місяці : 12 : 100 х 1).
Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації - 0,83562 .
Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки, із застосуванням коефіцієнтів збільшення в розмірі 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197, 1,0796 та 1,115 складає 7448,57 грн. (3764,40 грн. x 1,17 x 1,11 х 1,11 х 1,14 x 1,197 х 1,0796 х 1,115 = 8913,83 грн. х0,83562).
Загальний розмір пенсії станом на 01.09.2025 року становить 3323 грн., з яких:
Розмір пенсії за віком (ст.27) (7448.57 х 0.33250) 2476,65 грн.;
Доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1 абз.2) (за 13 років) 306.93 грн.;
Доплата особам, яким не виповнилось 70 років - 539,42 грн.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №41235-31031/Б-01/8-0400/25 від 05.09.2025 року позивачеві повідомлено, що статтею 60 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи подвійному розмірі.
Період роботи ОСОБА_1 з 17.08.1987 по 18.06.1989 року зараховано в подвійному розмірі.
Після набрання чинності Закону №1058, тобто з 01.01.2004 року всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі.
Враховуючи вищезазначене, для зарахування періоду роботи з 19.06.2023 по 02.02.2024 року в подвійному розмірі відсутні законні підстави.
ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в здійсненні з 06.08.2025 року перерахунку та виплати пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з моменту звернення; щодо незарахування до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024 року, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з цим позовом.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 січня 2026 року для розгляду адміністративної справи №160/89/26 визначено суддю Олійника В.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2026 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
12.01.2026 року на адресу відповідача направлено ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками.
13.01.2026 року відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.
17.02.2026 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
ОСОБА_1 перебуваєте на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV з 02.02.2009 року.
Розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально залежно від набутого ним страхового стажу та отриманої заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески.
При обчисленні пенсії для кожного пенсіонера розраховується коефіцієнт страхового стажу (залежно від кількості відпрацьованих місяців) та коефіцієнт заробітної плати, який обчислюється шляхом ділення фактичної заробітної плати застрахованої особи на величину середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за відповідний період у розрізі кожного місяця.
Згідно з частиною 1 статті 28 Закону №1058 за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини (розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом).
Розмір пенсійної виплати позивача обчислено виходячи із страхового стажу, зарахованого по 30.06.2025, що складає 33 роки 3 місяці 27 днів, заробітної плати за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.01.2009.
Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% складає 0,33250 (33 роки х 12 місяців + 3 місяці = 399 місяці : 12 : 100 х 1).
Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації - 0,83562 .
Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки, із застосуванням коефіцієнтів збільшення в розмірі 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197, 1,0796 та 1,115 складає 7448,57 грн. (3764,40 грн. x 1,17 x 1,11 х 1,11 х 1,14 x 1,197 х 1,0796 х 1,115 = 8913,83 грн. х0,83562).
Загальний розмір пенсії станом на 01.09.2025 року становить 3323 грн., з яких:
Розмір пенсії за віком (ст.27) (7448.57 х 0.33250) 2476,65 грн.;
Доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1 абз.2) (за 13 років) 306.93 грн.;
Доплата особам, яким не виповнилось 70 років - 539,42 грн.
Статтею 60 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи подвійному розмірі.
Період роботи ОСОБА_1 з 17.08.1987 по 18.06.1989 року зараховано в подвійному розмірі.
Після набрання чинності Закону №1058, тобто з 01.01.2004 року всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі.
Враховуючи вищезазначене, для зарахування періоду роботи з 19.06.2023 по 02.02.2024 року в подвійному розмірі відсутні законні підстави.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 02.09.2009 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується формою ППВП ПФУ про призначення пенсії, яка долучена до матеріалів справи.
У зв`язку з досягненням 60-річного віку, 06.08.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила: при призначенні пенсії за віком відповідно до заяви застосувати середню заробітну плату по Україні за останні 3 роки, що передують даті призначення пенсії за віком, а саме за 2022, 2023, 2024 роки.
06.08.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила: зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі в порядку статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи в туберкульозному відділенні з 17.08.1987 по 18.06.1989 та роботу в психіатричній лікарні за період з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024 року.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №41276-31031/Б-01/8-0400/25 від 05.09.2025 року позивачеві повідомлено, що розмір пенсійної виплати обчислено виходячи із страхового стажу, зарахованого по 30.06.2025, що складає 33 роки 3 місяці 27 днів, заробітної плати за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.01.2009.
Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% складає 0,33250 (33 роки х 12 місяців + 3 місяці = 399 місяці : 12 : 100 х 1).
Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації - 0,83562 .
Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки, із застосуванням коефіцієнтів збільшення в розмірі 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197, 1,0796 та 1,115 складає 7448,57 грн. (3764,40 грн. x 1,17 x 1,11 х 1,11 х 1,14 x 1,197 х 1,0796 х 1,115 = 8913,83 грн. х0,83562).
Загальний розмір пенсії станом на 01.09.2025 року становить 3323 грн., з яких:
Розмір пенсії за віком (ст.27) (7448.57 х 0.33250) 2476,65 грн.;
Доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1 абз.2) (за 13 років) 306.93 грн.;
Доплата особам, яким не виповнилось 70 років - 539,42 грн.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №41235-31031/Б-01/8-0400/25 від 05.09.2025 року позивачеві повідомлено, що статтею 60 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи подвійному розмірі.
Період роботи ОСОБА_1 з 17.08.1987 по 18.06.1989 року зараховано в подвійному розмірі.
Після набрання чинності Закону №1058, тобто з 01.01.2004 року всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі.
Враховуючи вищезазначене, для зарахування періоду роботи з 19.06.2023 по 02.02.2024 року в подвійному розмірі відсутні законні підстави.
09.10.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила надати відповіді на її звернення від 06.08.2025 року у відповідності до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вона не отримує.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №60387-45327/Б-01/8-0400/25 від 07.11.2025 року позивачеві повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.
Розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально залежно від набутого ним страхового стажу та отриманої заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески.
Відповідно пункту 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в здійсненні з 06.08.2025 року перерахунку та виплати пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з моменту звернення; щодо незарахування до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024 року, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до норм Конституції України гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 року.
Статтею 2 Закону №1788-XII визначені види пенсій, зокрема, а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (тут і надалі - Закон № 1058-ІV, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), який набрав законної сили з 01 січня 2004 року.
Положеннями частини 1 статті 9 Закону №1058-IV закріплено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Відповідно до статті 25 Закону №1058-IV коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = См *Вс/100%*12, де:
Кс - коефіцієнт страхового стажу;
См - сума місяців страхового стажу;
Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1 %.
Відповідно до статті 45 Закону №1058-IV: переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Пунктом 2.8 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, встановлено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
Суд зазначає, що з аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-ІV. 
Однак, у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії ( пенсії за віком ).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 02.09.2009 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується формою ППВП ПФУ про призначення пенсії, яка долучена до матеріалів справи.
Водночас, для переведення на пенсію за віком відповідно позивач звернулася вперше 06.08.2025 року.
Суд зазначає, що позивач має право на призначення, перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022-2024 роки, починаючи з 06.08.2025 року та відповідач повинен здійснити відповідні виплати, з урахуванням раніше виплачених сум.
Отже, пенсія позивачеві відповідно до Закону №1058-IV має бути призначена виходячи з показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки, тобто за 2022-2024 роки, що передували року звернення (2025 рік) за призначенням пенсії за віком до територіального управління Пенсійного фонду України.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд: постанова від 02.04.2019 по справі №495/620/17, постанова від 10.04.2019 по справі №211/1898/17, постанова від 15.05.2019 по справі №504/503/17, постанова від 31 липня 2019 року у справі №720/208/17 та постанова від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17.
Вказані висновки щодо застосування норм права, також узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.10.2018 у справі №876/5312/17, а також з висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06.03.2018 року у справі №185/1474/17.
Таким чином, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні з 06.08.2025 року переходу з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки, є протиправними.
З урахування викладеного, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 06.08.2025 року перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки.
Щодо зарахування страхового стажу в подвійному розмірі, суд зазначає наступне.
06.08.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила: зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі в порядку статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи в туберкульозному відділенні з 17.08.1987 по 18.06.1989 та роботу в психіатричній лікарні за період з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024 року.
Статтею 60 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.
Судом встановлено, що період роботи ОСОБА_1 з 17.08.1987 по 18.06.1989 року зараховано в подвійному розмірі.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що періоди роботи в туберкульозному відділенні з 17.08.1987 по 18.06.1989 та роботи в психіатричній лікарні за період з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024 року не правомірно враховано позивачеві до страхового стажу в одинарному розмірі.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення адміністративного позову.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 1211,00 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ "Комінбанк" від 30.12.2025 року.
А отже, суд приходить до висновку про необхідність стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,00 грн.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні з 17.07.2025 року переходу з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 17.07.2025 року перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 зарахувати в подвійному розмірі періоди роботи з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024, з 06.08.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) з 06.08.2025 року зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в подвійному розмірі періоди роботи з 01.12.2006 по 01.02.2009, з 19.06.2023 по 02.02.2024.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник