ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2026 року
м. Харків
справа № 646/6701/25
провадження № 22-ц/818/1676/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Маміної О.В., Яцини В.Б., 
за участю секретаря – Муренченко С.А.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Акціонерне товариство «Укрзалізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» виробничий структурний підрозділ «Харківська дирекція» АТ «Укрзалізниця»,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2025 року в складі судді Клімової С.В.
в с т а н о в и в:
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі філії « Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» виробничий структурний підрозділ «Харківська дирекція» АТ «Укрзалізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи, який у подальшому уточнив.
Позовна заява мотивована тим, що з 16 грудня 2002 року він працював у Виробничому структурному підрозділі «Харківська Дирекція» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» AT «Укрзалізниця» на посаді начальника дільниці водопостачання ст. Куп`янськ. 
Зазначив, що 25 листопада 2021 року від Виробничого структурного підрозділу «Харківська Дирекція» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» AT «Укрзалізниця» йому надійшло попередження наказ №35 від 25.11.2021 «Про обов`язкові щеплення», в разі, якщо він не пройде вакцинації та не надасть сертифікат щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2 до 08.12.2021 включно, то з 09.12.2021 його буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати.
08 грудня 2021 року він надіслав поштою на адресу виробничого структурного підрозділу «Харківська Дирекція» заперечення на наказ №35 від 25.11.2021, але відповіді не отримав.
09 грудня 2021 року наказом Виробничого структурного підрозділу «Харківська Дирекція» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» AT «Укрзалізниця» №59 від 09.12.2021 його відсторонено від роботи без збереження заробітної плати, у зв`язку з відсутністю щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2. Строк відсторонення триватиме до моменту усунення причин такого відсторонення. 14 грудня 2021 року він ознайомився з вказаним наказом.
Вказав, що у наказі №59 від 09.12.2021 зазначено, що відповідно до п. 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р. №1236 (із змінами відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я від 01.11.2021 №2393) передбачено, що керівники підприємств, установ та організацій зобов`язані забезпечити відсторонення від роботи (виконання обов`язків) працівників .для яких обов`язковість профілактичної вакцинації проти COVID-19 визначена Переліком №2153, якщо вони ухиляються від вакцинації.
16 грудня 2021 року він надіслав поштою на адресу виробничого структурного підрозділу «Харківська Дирекція» заперечення на наказ №59 від 09.12.2021 про відсторонення від роботи, але відповіді не отримав.
Посилався на те, що відповідно до п.4 Положення про організацію і проведення профілактичних щеплень, яке затверджене Наказом Міністерства охорони здоров`я України 16.09.2011 №595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України 11.08.2014 № 551) щеплення дозволяється проводити тільки зареєстрованими в Україні вакцинами/анатоксинами згідно з Календарем профілактичних щеплень в Україні затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 року № 595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України 11.08.2014 №551), та інструкціями із застосування вакцини або анатоксину, затвердженими в установленому порядку. Профілактичні щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2 до вказаного Календаря профілактичних щеплень в Україні не включені, а відтак посилання проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 та обґрунтування відповідачем необхідності наявності доказів щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2 з якимись датами, як то 08.12.2021 є незаконним.
Крім того, Наказом МОЗ України від 25 лютого 2022 року № 380, який набрав чинності 01 березня 2022 року, припинено дію наказу МОЗ України № 2153 до завершення воєнного стану в Україні, який триває в Україні з 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з подальшими змінами.
Надалі постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2022 року № 372 додано зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 1236, зокрема на період воєнного стану: фізичним особам і суб`єктам господарювання рекомендовано дотримуватися протиепідемічних заходів, спрямованих на запобігання поширенню COVID-19; фізичним особам рекомендовано забезпечити отримання повного курсу вакцинації від COVID-19 вакцинами, включеними ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях; закладам охорони здоров`я забезпечити готовність до реагування на спалахи COVID-19 в умовах воєнного стану; пункт 41-6 постанови № 1236 було доповнено абзацом такого змісту: «Положення цього пункту не застосовуються на період воєнного стану».
Таким чином, після набрання чинності цими нормативно-правовими актами і до завершення воєнного стану в Україні до працівників, які належать до Переліку №2153, не може бути застосовано відсторонення від роботи у зв`язку з відсутністю щеплення від COVID-19.
11.03.2025 він отримав наказ № 101/1 від 01.03.2022 про допуск до роботи відсторонених від роботи невакцинованих працівників.
Вважав, що його відсторонення від роботи є неприпустимим та таким, що порушує його конституційні права, а дії роботодавця є незаконними.
Зазначив, що середній заробіток за час відсторонення від роботи за період з 09.12.2021 по 28.02.2022 становить 39 626,40 грн.
Вказав, що 17.01.2022 він звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи № 59 від 09.12.2021, поновлення виконання трудових обов`язків, стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи, справа № 628/126/22. 20.01.2022 була прийнята ухвала про залишення позовної заяви без руху та надано час на усунення недоліків. 02.02.2022 була подана уточнена позовна заява. У зв`язку з початком повномасштабного вторгнення рф Куп`янський міськрайонний суд Харківської області припинив свою діяльність, і він протягом 2022-2024 року не отримував жодної інформації, так як знаходився за кордоном. Про те, що відбувались судові засідання по справі позивач дізнався нещодавно. Копію рішення суду по справі № 628/126/22 не отримував.
Просив визнати причини пропуску процесуального строку звернення до суду поважними і поновити ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до суду; визнати незаконним та скасувати наказ № 59 від 09.12.2021 про відсторонення від роботи ОСОБА_1 з 09.12.2021 за підписом начальника ОСОБА_2 від виробничого структурного підрозділу «Харківська Дирекція» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» АТ «Укрзалізниця»; стягнути з Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» виробничий структурний підрозділ «Харківська дирекція» на користь ОСОБА_1 39626,40 грн середнього заробітку за час незаконного відсторонення від роботи.
Рішенням Основ`янського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області не повідомив його належним чином про розгляд справи № 628/126/22, також його ніхто не повідомив про те, що Куп`янський міськрайонний суд Харківської області передав справи до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Лише у січні 2025 року він дізнався про судові засідання у справі № 628/126/22, однак в цей період у нього загострилося захворювання і необхідне було хірургічне втручання. З моменту відсторонення від роботи він не отримував доходів, тому не було можливості укласти договір з адвокатом. Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області розглядав справу із вимогою щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а наразі він подав заяву щодо стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи. Зазначив, що відповідач посилається на обставини як кількість соціальних контактів працівника на робочому місці, форму організації праці, у тому числі можливість встановлення такої форми роботи працівника, який не був щепленим, умови праці, у яких перебуває працівник і які збільшують вірогідність зараження, тобто ґрунтування на припущеннях. За оспорюваним наказом виходить примусова дія по вакцинації і наданню документів про протипоказання до щеплення, яке не додане до переліку обов`язкових щеплень. Згода повинна бути добровільною і він не зобов`язаний був надавати будь-які довідки. У нього з 1994 року в медичній карті є відповідні записи про протипоказання вакцинації, про що в усній формі було повідомлено відповідача. Дана інформація і звернення були проігноровані відповідачем, як і ознайомлення з наказом про допуск до роботи у 2022 році. У зв`язку з цим у 2025 році було надано висновок спеціаліста КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня-консультативна поліклініка» діагноз: сироваткова хвороба 1994 р на протиправцеву сироватку, інсектна алергія, рецидивний набряк Квінке з явищами анафілакції. 

30.01.2026 за допомогою системи «Електронний суд» Акціонерне товариство «Укрзалізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» виробничий структурний підрозділ «Харківська дирекція» АТ «Укрзалізниця» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому вважало рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду – змінити.

Рішення суду першої інстанції мотивоване пропуском строку на звернення до суду без поважних причин.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що з 16.12.2002 ОСОБА_1 на підставі наказу 204 від 16.12.2002 прийнятий на роботу майстром по експлуатації водопостачання, в подальшому був призначений на посаду начальника дільниці водопостачання ст. Куп`янськ у Виробничому структурному підрозділі «Харківська Дирекція» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» AT «Укрзалізниця» (а.с.14-19).
З наказу виданого Виробничим структурним підрозділом «Харківська Дирекція» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» AT «Укрзалізниця» за №35 від 25.11.2021 «Про обов`язкові щеплення», крім іншого вбачається, що робітників попереджено про обов`язкову вакцинацію та надання сертифікатів щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2 до 08.12.2021 включно. З 09.12.2021, працівники, які не мають щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, будуть відсторонені від роботи без збереження заробітної плати (а.с.20-21).
З наданих на ім`я начальника виробничого структурного підрозділу «Харківська Дирекція» заперечень від 08.12.2021 вбачається, що ОСОБА_1 з попередженням згідно наказу №35 від 25.11.2021 «Про обов`язкові щеплення» не був згоден (а.с.22).
09 грудня 2021 року наказом Виробничого структурного підрозділу «Харківська Дирекція» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» AT «Укрзалізниця» за підписом начальника Харківської дирекції Чумаченко О.Б. № 59 від 09.12.2021 «Про відсторонення від роботи» відсторонено ОСОБА_1 начальника дільниці водопостачання ст. Куп`янськ від роботи з 09.12.2021 до моменту усунення причин відсторонення. На час відсторонення нарахування заробітної плати (середнього заробітку) не здійснювати. Підстава: акт від 09.12.2021 № БМЕСД3-3/10. З даним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 14.12.2021 (а.с.23).
З акту за № ПМЕСД3-3/10 від 09.12.2021 вбачається, що інженером 1 категорії відділу управління персоналом ОСОБА_3 , інженером 1 категорії з охорони праці ОСОБА_4 , провідним бухгалтером ОСОБА_5 складено даний акт, про те, що ОСОБА_1 начальник дільниці водопостачання ст. Куп`янськ 09.12.2021 не надав документ, який підтверджує вакцинацію проти COVID-19 однієї чи кількома дозами вакцини, або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 (форма № 028-1/о), виданого закладом охорони здоров`я. В акті містяться пояснення ОСОБА_1 а саме, що він з актом не згоден, вакцинація є добровільною, акт порушує Конституцію України (а.с.26).
З наданих на ім`я начальника виробничого структурного підрозділу «Харківська Дирекція» заперечень від 16.12.2021 вбачається, що ОСОБА_1 з наказом № 59 від 09.12.2021 «Про відсторонення від роботи» не був згоден (а.с.24-25).
З довідки про доходи виданої виробничим структурним підрозділом «Харківська Дирекція» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» AT «Укрзалізниця» від 14.12.2021, вбачається, ОСОБА_1 за червень 2021 року нарахована заробітна плата у розмірі – 18 075,72 грн, за липень 2021 року – 13 011,73 грн, за серпень 2021 року – 14 542,68 грн, за вересень 2021 року – 15 510,40 грн, за жовтень 2021 року – 15 423,32 грн, за листопад 2021 року – 15 670,70 грн (а.с.27).
З витягу на ЕК ОПФО з історії хвороби № 103034 виданого ДУ «Інститут медичної радіології та онкології ім. С.П. Григор`єва НАМН України» від 22.04.2025 вбачається, що ОСОБА_1 з лютого 2025 року по теперішній час знаходиться під наглядом в інституті. 04.03.2025 року була операція видалення пухлини м`яких тканин передньої грудної стінки праворуч (а.с.24).
З консультативного висновку спеціаліста виданого КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня консультативна поліклініка» від 01.05.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагноз сироваткова хвороба (1994 р.) на протиправцеву сироватку. Інсектна алергія. Рецедивний набряк квінке з явищами анафілакції. Рекомендації нагляд сімейного лікаря, проведення вакцинації протипоказано, дослідження заг. IgE крові, триптази крові (а.с.30).
З наказу виданого Виробничим структурним підрозділом «Харківська Дирекція» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» AT «Укрзалізниця» за № 101/1 від 01.03.2022 «Про допуск до роботи відсторонених від роботи невакцинованих працівників», вбачається, що у зв`язку із зупиненням дії наказу МОЗ від 04.10.2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організаційних працівників, яких підлягають обов`язковим щепленням», з 01.03.2022 допущено до роботи працівників, відсторонених від роботи згідно наказу від 25.11.2025 № 35, в тому числі і ОСОБА_1 (а.с.40,41).
З Інформації з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19/І-19483/21027 від 04.12.2024 року наданої ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_1 перетнув державний кордон (в`їзд) 01.11.2024 року (а.с.42).
Матеріали справи містять посадову інструкцію начальника дільниці водопостачання (а.с.68-70).
З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 у січні 2022 року звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» виробничий структурний підрозділ Харківська дирекція» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, справа № 628/126/22.
Ухвалою Куп`янського міськрайонного суді від 20 січня 2022 року позовна заява була залишена без руху.
02 лютого 2022 року на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху була подана уточнена позовна заява.
03 лютого 2022 року у справі відкрите загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання.
17 січня 2022 року на виконання розпорядження голови ВС від 18.03.2022 за № 11/0/9-22 про зміну територіальної підсудності Куп`янського міськрайонного суду Харківської області, справа надійшла на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
Ухвалою від 25 травня 2023 року справу прийнято до провадження Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області та призначено судовий розгляд на 12-45 годину 31 липня 2023 року.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 – залишено без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю (стаття 43 Конституції України).
Відповідно до частини першої статті 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.
Згідно з пунктами «б», «г» статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (далі - Закон № 2801-XII) громадяни України зобов`язані у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я.
Частиною першою статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (далі - Закон № 1645-ІІІ) передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.
Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт (речення перше та друге частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ).
Наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі - Перелік № 2153). У первинній редакції до цього Переліку ввійшли: працівники центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» затверджено Перелік об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави (далі - Перелік № 83), до якого віднесено, зокрема, АТ «Укрзалізниця».
Наказом МОЗ від 01 листопада 2021 року № 2393 «Про затвердження змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», який набрав чинності 09 грудня 2021 року, Перелік № 2153 було доповнено пунктами 4-6, відповідно до яких до Переліку увійшли також працівники: підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів; підприємств, установ та організацій, включених до Переліку № 83.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 постанову Кабінету Міністрів України № 1236 було доповнено пунктом 41-6, відповідно до якого керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій доручено забезпечити:
1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153;
2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;
3) взяття до відома, що:
на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»;
відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються;
строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.
Питання відсторонення від роботи додатково регламентовано в Законі України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» (далі - Закон № 4004-XII) та в Інструкції про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, затвердженій наказом МОЗ України від 14 квітня 1995 року № 66 (далі - Інструкція № 66).
Положення абзацу шостого частини першої статті 7 Закону № 4004-XII та Інструкції № 66 не охоплюють порядок відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою чи ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень для запобігання захворюванню на COVID-19. Обов`язки роботодавців щодо забезпечення епідеміологічного благополуччя населення визначені не тільки Законом № 4004-XII. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 передбачено, що відсторонення працівників в межах відповідних заходів боротьби з пандемією COVID-19 керівник підприємства, установи, організації проводить відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ і частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу».
Таким чином, відсторонення від роботи (виконання робіт) певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, було передбачене законом. Норми законів України з приводу такого відсторонення є чіткими, зрозумілими та за дотримання визначеної в них процедури дозволяють працівникові розуміти наслідки його відмови або ухилення від такого щеплення за відсутності медичних протипоказань, виявленої за наслідками медичного огляду, проведеного до моменту відсторонення, а роботодавцеві дозволяють визначити порядок його дій щодо такого працівника.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що при вирішенні питання про правомірність відсторонення працівника від роботи у зв`язку з відсутністю профілактичного щеплення проти COVID-19 слід з`ясувати, чи було нагально необхідним відсторонення особи від роботи та наскільки саме таке відсторонення сприяло досягненню зазначеної легітимної мети.
В кожному конкретному випадку для вирішення питання про наявність підстав для обов`язкового щеплення працівника проти COVID-19 і, відповідно, для відсторонення працівника від роботи слід виходити не тільки з Переліку № 2153, а й з оцінки загрози, яку потенційно на роботі може нести невакцинований працівник. Зокрема, слід враховувати і такі обставини, як:
- кількість соціальних контактів працівника на робочому місці (прямих/непрямих);
- форму організації праці (дистанційна/надомна), у тому числі можливість встановлення такої форми роботи для працівника, який не був щепленим;
- умови праці, у яких перебуває працівник і які збільшують вірогідність зараження COVID-19, зокрема потребу відбувати у внутрішні та закордонні відрядження;
- контакт працівника з продукцією, яка буде використовуватися (споживатися) населенням.
Аналогічний висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2024 року у справі № 191/4364/21 (провадження 14-172цс23). 
Визначаючи об`єктивну необхідність щеплення працівника і перевіряючи законність його відсторонення від роботи для протидії зараженню COVID-19, необхідно з`ясовувати наявність наведених вище та інших факторів.
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 обіймав посаду начальник дільниці водопостачання ст. Куп`янськ, специфіка посади не передбачала дистанційної форми робити, були необхідні прямі соціальні контакти позивача на робочому місці; ОСОБА_1 не надав роботодавцю документа, який підтверджує вакцинацію проти Covid-19, чи висновку лікаря щодо наявності протипоказань щодо щеплення.
Об`єктивно оцінюючи загрозу, яку потенційно може нести невакцинований працівник, таке індивідуальне обмеження, а саме: тимчасове відсторонення невакцинованого працівника, відповідає загальновизнаному пріоритету захисту здоров`я суспільства від серйозних загроз, пов`язаних із поширенням на території України COVID-19. 
Враховуючи, що без відсторонення позивача на роботі та виконання ним посадових обов`язків призвело б до контактування з іншими працівниками, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні вимог про визнання незаконним і скасування наказу відповідача № 59 від 09.12.2021, оскільки відсторонення позивача від роботи є правомірним та пропорційним переслідуваній меті, адже вжиті заходи були спрямовані на уникнення загрози виникнення та поширення особливо небезпечної інфекційної хвороби.
Посилання ОСОБА_1 на те, що у нього з 1994 року в медичній карті є відповідні записи про протипоказання вакцинації, про що в усній формі було повідомлено відповідача, однак дана інформація і звернення були проігноровані відповідачем, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 повідомляв про це відповідача. 
Висновок спеціаліста КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня-консультативна поліклініка» від 01.05.2025 хоча і підтверджує наявність у ОСОБА_1 протипоказання щодо вакцинації, однак позивач мав його надати роботодавцю до відома до 08.12.2021, а не до суду. Доказів надання цього висновку відповідачу до 08.12.2021 матеріали справи не містять.
Враховуючи відсутність підстав для визнання незаконним оспорюваного наказу, тому відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 158/2439/22 (провадження № 61-7411св23) зазначено, що відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі необґрунтованості позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити з підстав необґрунтованості позовних вимог; стаття 234 КЗпП не пов`язує можливість поновлення пропущеного строку звернення із поданням клопотання про поновлення строку на звернення до суду. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.
Виходячи з наведеного колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, проте помилився щодо мотивів такої відмови, тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). 
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки по суті вимог апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2025 року – змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий  Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна 

В.Б. Яцина