ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

23.02.2026	м. Суми	Справа № 920/1511/25	
Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін матеріали справи №920/1511/25
за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця,
буд. 5, м. Київ, 03680, код ЄДРПОУ 40075815)
в особі: Регіональної філії «Придніпровська залізниця» 
(пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, м. Дніпро, 49038,
код ЄДРПОУ 40081237)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецлом»
(вул. Кіровоградська, буд. 2, м. Суми, 40000, код ЄДРПОУ 38397070)
про стягнення 143 910 грн 00 коп.,

за участю представників сторін:
від позивача: Губорєва Я.А.,
від відповідача: Годько І.О.,
при секретарі судового засідання Ляскевич М.О.,

Суть спору. 31.10.2025 позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить стягнути з відповідача на користь позивача штраф у розмірі 143 910 грн 00 коп., а також стягнути судові витрати.
Згідно з протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2025 призначення не відбулось, у зв`язку з відсутністю потрібної кількості суддів для розподілу справи.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2025, справу призначено до розгляду судді Заєць С.В.
Ухвалою суду від 07.11.2025 позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви та зазначено спосіб усунення недоліків.
10.11.2025 через підсистему «Електронний суд» позивачем надано до суду заяву від 10.11.2025, б/н (вх.№5377) про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 18.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №920/1511/25 та постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; сторонам встановлені строки для надання суду відзиву, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив.
01.12.2025 через систему «Електронний суд» відповідачем надано до суду відзив (вх.№25758) на позовну заяву, відповідно до змісту якого вказує на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог Акціонерного товариства «Українська залізниця», заперечуючи проти позовних вимог у повному обсязі, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Серед іншого зазначаючи про невідповідність ваги вагону (тари), вказаній в комерційному акті, ваги вагону (тари) згідно з маркуванням на самому вагоні та ваги вагону (тари) відповідно до приймально-здавального акту, що суттєво впливає на предмет спору. Крім цього, відповідач просить суд при вирішенні справи по суті врахувати положення статті 551 Цивільного кодексу України та зменшити розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій.
04.12.2025 через систему «Електронний суд» позивачем надано до суду відповідь (вх.№5831) на відзив на позовну заяву, згідно з якою позивач заперечує щодо тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та просить суд задовольнити позов повністю.
08.12.2025 через систему «Електронний суд» відповідачем надано до суду заперечення (вх.№5900) на відповідь на відзив на позовну заяву у справі №920/1511/25.
Ухвалою суду від 26.01.2026 відкладено розгляд справи по суті на 04.02.2026, справа буде розглянута без проведення судового засідання; зобов`язано позивача - Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» надати суду в строк до 02.02.2026 письмові пояснення та належні докази на підтвердження технічних характеристик вагону №55650949, а саме – ваги вагону без вантажу; зобов`язано сторін надати суду в строк до 02.02.2026 письмові пояснення щодо встановленої форми внесення відомостей до перевізного документу (накладної №44747335) в частині заповнення інформації щодо тари (вагону для перевезення), зокрема ваги.
28.01.2026 через систему «Електронний суд» відповідачем надано до суду додаткові пояснення (вх.№455) у справі №920/1511/25.
30.01.2026 через систему «Електронний суд» позивачем надано до суду додаткові пояснення (вх.№520) у справі №920/1511/25 та докази на підтвердження ваги вагону (тари) №55650949.
Ухвалою суду від 04.02.2026 призначено судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін на 19.02.2026, 12:00; явку позивача у судове засідання 19.02.2026 визнано обов`язковою; зобов`язано позивача надати суду для огляду в судовому засіданні 19.02.2026 оригінали документів, копії яких додано до позовної заяви.
12.02.2026 позивачем на виконання ухвали суду від 04.02.2026 позивачем надано до суду оригінали документів, копії яких додано до позовної заяви.
Протокольною ухвалою суду від 19.02.2026 оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи №920/1511/25 по суті до 23.02.2026, 10:30.
20.02.2026 через систему «Електронний суд» позивачем надано до суду клопотання (вх.№886), відповідно до якого вказує, що копія витягу з Книги зважувань за 06.08.2025 по станції Запоріжжя Ліве (долучений до позовної заяви) та копія витягу з ГIОЦ УЗ 1367 2610 29 (долучений до додаткових пояснень від 30.01.2026 на виконання вимог ухвали суду) не є належними доказами у справі, оскільки викладені іноземною мовою, у зв`язку з чим, позивач просить суд не брати їх до уваги й не враховувати при розгляді справи.
У судовому засіданні 23.02.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні 23.02.2026 в свою чергу заперечив щодо позовних вимог та просив суд відмовити задоволенні позову повністю.
Згідно із статтею 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Під час судового розгляду, відповідно до статей 209, 210 ГПК України були з`ясовані всі обставини, на які сторони у справі посилалися, як на підставу своїх вимог та/або заперечень, та досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи.
У судовому засіданні в порядку абз. 1 ч. 1 ст. 219 ГПК України суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України проголосив скорочене рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд прийшов до наступних висновків.
Між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця», Перевізник), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецлом» (далі – ТОВ «Укрспецлом», Замовник, Вантажовідправник, Відповідач) був укладений Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, шляхом приєднання Відповідача до умов Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020 (а.с. 27-51) на підставі Заяви ТОВ «Укрспецлом» про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №38397070/2024-0001 від 02.12.2024 (а.с. 19), яка відповідно до Повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №43-38397070/2024-0001 від 02.12.2024 (а.с. 20) прийнята АТ «Укрзалізниця» (далі - Договір).
Умови Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020 наданій до матеріалів справи в редакції оприлюднені на веб-сторінці позивача: httр://uz-cargo.com/contractprojects.htm 25.06.2025 та введені в дію 01.07.2025.
Предметом вказаного Договору перевезення є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1 Договору).
Згідно з п. 1.5. та п. 1.6 Договору, цей Договір є публічним договором, за яким Перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Пропозиції та зміни до Договору приймаються і враховуються відповідно до пунктів 9.3 та 9.4 Договору та законодавства. Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється Перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису.
Договір укладається шляхом надання Перевізником пропозиції укласти Договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти Договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами Договору (п. 1.7. Договору).
Відповідно до п. 1.4 Договору надання послуг може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.
Договір діє з дня його укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення договору здійсненого на веб-сайті httр://uz-cargo-com/ та діє до його припинення (п. 12.1 Договору).
У липні 2025 року Вантажовідправником - ТОВ «Укрспецлом» зі станції Суми-Товарна на станцію призначення Запоріжжя-Ліве було направлено за залізничною накладною №44747335 вагон з вантажем «Стружка сталева в`юноподібна. Вид № 10 (503)».
При оформлені залізничної накладної №44747335 Відповідачем вказано у вагоні №55650949 масу вантажу нетто 50 000 кг. Вантаж у вагони завантажено Вантажовідправником. Відповідно до графи 26 залізничної накладної №44747335 маса вантажу визначена на електронних вагах заводський № ТВТВ 404400.02.000 (Вантажовідправника).
03.08.2025 при проходженні вагонів через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на підставі акту загальної форми №352 від 03.08.2025 було проведено контрольне зважування вагону №55650949 на справних 150-ти тонних електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ-Вузол заводський номер №032, держ. повірка 31.01.2025, прийнятих до обліку ВП «Служба роботи станцій» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». Так, за результатами перевірки встановлено, що маса вантажу у вагоні не відповідає масі, вказаній Вантажовідправником у накладній №44747335, а саме: «При зважуванні вагону в статичному режимі з повною зупинкою та розчепленням у присутності ДСЗ Опанасюка О.М., агента комерційного Плітченко І.П., агента комерційного Волосова К.С., у вагоні №55650949 фактична маса брутто склала 72150 кг, тара вагону за накладною 23600 кг, маса вантажу нетто за накладною 50000 кг, фактична маса вантажу нетто 48550 кг, що менше ваги, вказаної в накладній на 1450 кг. Навантаження нерівномірне, від вище бортів на 10 см до нижче бортів на 40 см. В документі не значиться маркування, вантаж не марковано. Поглиблень немає. Вагон бездверний, люки закриті та укручені. В технічному стані вагон справний. Зав. вантажним двором за штатним розкладом немає».
У зв`язку з вищезазначеним, у відповідності до статті 129 Статуту залізниць України та пункту 4 «Правил складання актів», затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 № 334, уповноваженими представниками АТ «Укрзалізниця» було складено комерційний акт № 450003/71 від 03.08.2025 (а.с. 22).
Після прибуття вагону №55650949 на станцію призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, за результатами перевірки вантажу у вагоні, який прибув з комерційним актом попутної станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №450003/71 від 03.08.2025, не було виявлено різниці між даними акту, складеного на попутній станції і фактичною наявністю та станом вантажу, про що зроблена відмітка в розділі «Є» комерційного акту №450003/71 від 03.08.2025 на виконання пункту 12 «Правил складання актів», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334.
Комерційний акт попутної станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №450003/71 від 03.08.2025 було зареєстровано на станції призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці під №450003/71/463 від 03.08.2025, відповідно до пункту 62 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003 №147-Ц (а.с. 23).
Вказані обставини стали підставою для звернення Позивача до суду з вимогою про стягнення з Відповідача на підставі ст. 24, 118, 122 Статуту залізниць України штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати, що складає 143 910 грн 00 коп. (28 782 грн 00 коп. (провізна плата за всю відстань перевезення) Ч 5 (кількість провізних плат)) за неправильно вказану ТОВ «Укрспецлом» масу вантажу в накладній №44747335.
Вирішуючи спір у даній справи, суд керується наступним:
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 2 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу
Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За приписами частин першої та другої ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина1 статті 634 ЦК України).
Як встановлено судом, унаслідок підписання Відповідачем Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №38397070/2024-0001 від 02.12.2024, яка відповідно до Повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №43-38397070/2024-0001 від 02.12.2024 прийнята АТ «Укрзалізниця», між Позивачем та Відповідачем у порядку ст. 633 та ст. 634 ЦК України, укладено публічний договір приєднання - договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.
Відповідно до ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно з частиною 1 статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. 3 ст. 909 ЦК України).
Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому регулюються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.
Відповідно до статті 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.
Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
Відповідно до статті 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).
Згідно з пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі - Правила №644), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за №798/5989).
Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.
Оформлення перевізних документів для військових вантажів здійснюється за спеціальними інструкціями, а для небезпечних вантажів - згідно з Правилами перевезення небезпечних вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.11.2008 № 1430, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26.02.2009 за № 180/16196 (далі - Правила перевезення небезпечних вантажів).
Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.
Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (ч. 1 п. 1.2. Правил №644).
Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни (п. 1.3. Правил №644).
Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з Додатком 3 до цих Правил. У разі пред`явлення вантажу до перевезення навалом, насипом або наливом у графу 20 «Найменування вантажу» вноситься відмітка «навалом», «насипом» або «наливом» (п. 2.1. Правил №644).
У графі 55 «Правильність внесених відомостей підтверджую» представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення (п. 2.3. Правил №644).
Якщо після оформлення перевізних документів на прийнятий до перевезення вантаж на станції відправлення була виявлена невідповідність між фактичною кількістю вантажу і зазначеною в перевізних документах, то відправник повинен привести фактичну кількість вантажу у відповідність до кількості, зазначеної в перевізних документах (довантажити, вивантажити), або оформити нові перевізні документи, зазначивши в них виявлену фактичну кількість вантажу. Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2% (п. 2.6. Правил №644).
Згідно з положенням статті 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.
Правильність внесених до накладної №44747335 відомостей, як це передбачено пунктом 2.3. Правил оформлення перевізних документів, в тому числі щодо маси вантажу, своїм підписом підтвердив представник відправника директор Хромов Роман Миколайович (ЕЦП 30.07.2025 13:28). Відповідно до графи 24 вказаної накладної маса вантажу визначена відправником.
Пунктом 40 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за №861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони (контейнери) відкритого типу, приймаються до перевезення шляхом візуального огляду вагона (контейнера), вантажу, його маркування (у тому числі захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. 
Приписами статті 24 Статуту залізниць України визначено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).
Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (ст. 52 Статуту залізниць України).
Відповідно до частини 1 статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Згідно зі ст. 105 Статуту залізниць України залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.
Частиною першою ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Аналогічну норму містить ст. 129 Статуту залізниць України, згідно з якою обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах.
Згідно з пунктом 5.5. Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.
Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, в розумінні ч. 1 ст. 77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти.
Як встановлено судом, при проходженні 03.08.2025 вагонів через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було здійснено перевірку маси вантажу у вагоні №55650949 на 150-ти тонних електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ-Вузол заводський номер №032, повірених 31.01.2025, під час якої було виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вищезазначеному вагоні з масою вантажу, яка зазначена Вантажовідправником у накладній №44747335, про що складено комерційний акт №450003/71 від 03.08.2025, в якому зазначено, що при зважуванні вагону в статичному режимі з повною зупинкою та розчепленням у присутності ДСЗ ОСОБА_1 , агента комерційного ОСОБА_2 , агента комерційного ОСОБА_3 на справних 150-ти тонних електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ-Вузол заводський номер №032, що пройшли держповірку 31.01.2025, виявилось: вага брутто 72150 кг, тара за документом 23600 кг, вага нетто 48550 кг, що менше ваги, вказаної в документі на 1450 кг. Навантаження нерівномірне, від вище бортів на 10 см до нижче бортів на 40 см. В документі не значиться маркування, вантаж не марковано. Поглиблень немає. Вагон бездверний, люки закриті та укручені. В технічному стані вагон справний. Зав. вантажним двором за штатним розкладом немає (а.с 22).
Комерційний акт попутної станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №450003/71 від 03.08.2025 було зареєстровано на станції призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці під №450003/71/463 від 03.08.2025, відповідно до пункту 62 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003 №147-Ц (а.с. 23).
Відповідно до пункту 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Отже, пунктом 10 Правил складання актів, на виконання статті 29 Статуту залізниць України, визначено імперативно частину суб`єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів: начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також передбачено можливість участі в складенні комерційного акта одержувача вантажу, якщо він брав участь у перевірці, або інших працівників залізниці.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 64 та ч. 3 ст. 65 Господарського кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спору) підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) виконавчий орган (одноосібний чи колегіальний) підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді (у разі її утворення). Керівник підприємства (одноосібний виконавчий орган), головний бухгалтер, голова та члени наглядової ради (у разі її утворення), голова та члени колегіального виконавчого органу підприємства є посадовими особами такого підприємства. Статутом підприємства посадовими особами підприємства можуть бути визнані й інші особи. Посадові особи підприємства мають обов`язки перед підприємством, передбачені законом, зокрема щодо належного, добросовісного та ефективного управління підприємством (фідуціарні обов`язки).
Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.
Судом встановлено, що комерційний акт №450003/71 від 03.08.2025 складений та підписаний заступником ДСЗ Опанасюком О.М., агентами комерційними ОСОБА_3 та Плітченко І.П.
У розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» комерційного акту зазначено, що посада завідуючий вантажним двором за штатним розкладом відсутня.
Опанасюк О.М. є заступником начальника станції, який відповідно до п. 1.4 посадової інструкції, на період відсутності начальника станції виконує його обов`язки та набуває відповідних прав, а отже, є підписантом, який має повноваження на підписання комерційних актів в силу прямої вказівки в пункту 10 Правил складання актів. Матеріали справи містять посадову інструкцію (а.с. 70-75).
У зв`язку з відсутністю на станції Нижньодніпровськ-Вузол по штатному розкладу таких посад, як начальник вантажного району, завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи та задля дотримання пункту 10 Правил складання актів, Позивачем на підтвердження повноважень комерційних агентів комерційними Волосова К.С. та Плітченко І.П. на підписання комерційного акту додано до матеріалів позовної заяви розпорядження від 31.12.2024 №256 «Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів» та розпорядження від 21.06.2025 №168 «Про внесення змін до розпорядження №256/ДС від 31.12.2024 р. «Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів», які затверджені начальником ст. Нижньодніпровськ-Вузол Івановим Сергієм (а.с. 76-77).
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що комерційний акт №450003/71 від 03.08.2025 підписаний уповноваженими працівниками залізниці в порядку пункту 10 Правил складання актів і вважається таким, що складений з дотриманням вимог чинного законодавства України, та є належним доказом засвідчення невідповідності фактичної маси вантажу масі, зазначеній Відповідачем у накладній №44747335.
Контрольне зважування було проведено на 150-ти тонних електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ Вузол заводський номер №032, держ.повірка 31.01.2025, ваги придатні для застосування (а.с. 180-184).
Заперечення Відповідача щодо розбіжності між вагою вагону (тари) №55650949 без вантажу, зазначеної у накладній №44747335, та фактичною вагою означеного вагону (тари) без вантажу не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до частини першої статті 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Згідно з накладною №44747335 сума провізної плати за перевезення вантажу у вагоні №55650949 на відстань 600 км складає 28782,00 грн (графи 30, 31 накладної №44747335).
За розрахунком Позивача розмір штрафу складає 143 910 грн 00 коп. (28 782 грн 00 коп. (провізна плата за всю відстань перевезення) Ч 5 (кількість провізних плат)) (а.с. 4 – зворотна сторона).
Перевіривши здійснений Позивачем розрахунок штрафу, суд встановив, що даний розрахунок є обґрунтованим, арифметично правильним та таким, що відповідає приписам ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України.
Щодо клопотання Відповідача про зменшення заявлених до стягнення сум штрафних санкцій, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшено за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Водночас, суд зазначає, що положення пункту 24 Статуту залізниць України встановлюють чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликані забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначають критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).
Заявлена до стягнення штрафна санкція має позадоговірну правову природу і випливає із положень Статуту залізниць України.
Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України.
При цьому, зазначений штраф, відповідно до ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків.
Відсутні підстави вважати такий штраф надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням, оскільки такий штраф має стягуватися з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків.
Подібні за змістом правові висновки сформовано у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/2339/17, від 27.03.2020 у справі №917/500/19.
Враховуючи вищевикладене, клопотання Відповідача про зменшення розміру нарахованого штрафу задоволенню не підлягає.
Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.
Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).
Підсумовуючи вищезазначене, суд робить висновок про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, наявними в матеріалах справи, та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним.
Відповідно до положень статті 129 ГПК України сплачений Позивачем судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. підлягає стягненню на його користь з Відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецлом» (вул. Кіровоградська, буд. 2, м. Суми, 40000, код ЄДРПОУ 38397070) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03680, код ЄДРПОУ 40075815) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, м. Дніпро, 49038, код ЄДРПОУ 40081237) 143 910 (сто сорок три тисячі дев`ятсот десять) грн 00 коп. штрафу, а також 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 24.02.2026.

Суддя	С.В. Заєць