____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 521/16337/24
Провадження № 2/947/335/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2026 року м. Одеса
Київський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Скриль Ю.А., 
за участю секретаря судового засідання Остапчук О.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
УСТАНОВИВ:

Короткий виклад позовних вимог
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 224 550,00 грн, витрати за проведення експертизи у розмірі 5000 гривень, а також суму сплаченого судового збору 2245,50 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 березня 2024 року о 12 год 15 хв водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «AUDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , по а/д Одесса-Чорноморськ, вулиця Молодіжна у с. Лиманка, не обрала безпечну швидкість руху, не дотрималася безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем марки «RENAULT», державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився попереду, та який по інверції продовжував рух та зіткнувся з автомобілем марки «PEUGEOT», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зупинився попереду, чим порушила п.п.12.1, 13.1 «Правил дорожнього руху України». У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Автомобіль марки «RENAULT», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 24.02.2024 року.
Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 червня 2024 року у справі № 509/2239/24, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень. Постановою Одеського Апеляційного суду від 07.08.2024 постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 червня 2024 року у справі № 509/2239/24 залишено без змін.
Позивач стверджує, що в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідачки, був пошкоджений автомобіль марки «RENAULT», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 219613179, терміном дії з 28 серпня 2024 року по 27 лютого 2025 року. Водночас, ва час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, відповідачка ОСОБА_2 , не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим, власник пошкодженого автомобіля марки «RENAULT», державний номерний знак НОМЕР_2 , звернувся 26.03.2024 року до МТСБУ з відповідним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. 09.09.2024 ОСОБА_1 отримав від МТСБУ страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «RENAULT», модель SAMSUNG» QM6, державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкоджений відповідачкою ОСОБА_2 у розмірі 160 000 гривень, що є лімітом відповідальності страховика – МТСБУ, що підтверджується випискою з банківської картки ОСОБА_1 та відповіддю МТСБУ. 
В свою чергу, позивач для оцінки нанесенного збитку автомобілю марки «RENAULT», модель SAMSUNG» QM6 звернувся до судового експерту Крутих Є.О. для проведення експертизи з визначення вартості матеріальної шкоди, нанесенного внаслідок пошкодження його автомобілю та отримав висновок експерта №89-24 від 08 травня 2024 року. Відповідно до вказаного висновку вартість матеріального збитку його автомобіля марки «RENAULT» становить 312 382, 10 гривень. Вартість автотоварознавчого дослідження відповідно до платіжної інструкції №0.0.3616091651.1 від 14 жовтня 2023 року становить 5000 гривень. Водночас, для визначення вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданого власнику колісного транспортного засобу, внаслідок нанесених пошкоджень, ОСОБА_1 звернувся також до офіційного ділера імпортера АТ «РЕНО УКРАЇНА» в Одеській області – Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ГРУП+» та отримав попереднє замовлення-наряд №АГЗН0022488 від 08.08.2024 року, а також рахунок-фактуру №АГСЧ0004462 від 03.05.2024 року з яких вбачається, що вартість відновлюваного ремонту становить 379 550 гривень. 09 серпня 2024 року позивач сплатив перший платіж відповідно до рахунку-фактури АГСЧ0004462 від 03.05.2024 за відновлювальний ремонт у розмірі 50 000 гривень, що підтверджується квитанцією від 06 серпня 2024 року. Отже, різниця між розміром завданої матеріальної шкоди у зв`язку із пошкодженням належного йому автомобіля та виплаченим розміром стразового відшкодування становить 224 550,00 гривень, яку відповідачка зобов`язана йому відшкодувати Від сплати якої відповідачка ухиляється.
Позивач вважає, що у нього виникло право до відповідачки, як до винної особи, оскільки дана особа на момент дорожньо-транспортної пригоди не мала договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на відшкодуванні різниці понесених витрат – матеріальної шкоди в розмірі 224 550 гривень, витрат за проведення експертного висновку в розмірі 5000 гривень та судового збору у розмірі 2 245,50 гривень, оскільки відповідачка від відшкодування збитків у добровільному порядку ухиляється.
Короктий виклад відзиву на позов
Сторона відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що експертом було визначено матеріальний збиток у загальному розмірі 312 382,10 гривень з яких вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 34 370 гривень, вартість необхідних для ремонту матеріалів – 43 724 грн., вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту - 216 649,74 гривень, втрата товарної вартості склала - 17 637, 55 гривень. Також позивачем, окрім данного експертного висновку було надано суду рахунок фактуру та попереднє замовлення виготовлене ТОВ «АВТО Груп+», яке визначило розмір ремонту разом із новими деталями у розмірі - 379 550 гривень, тобто значно більше ніж було нараховано експертом. Разом з тим, вартість робіт у вказаному рахунку становить - 140 556,25 гривень, натомість експертом було нараховано - 34 370 гривень. Слід звернути увагу суду, що з фотознімків, які наявні у експертному дослідженні вбачається, що автомобіль позивача не зазнав серйозних пошкоджень, і по деяким загальним фотам взагалі не вбачається пошкоджень. Окрім того, незрозуміло чому позивач просить стягнути вартість збитку виходячи з розрахунків зроблених ТОВ «АВТО-ГРУП+», який суттєво відрізняється від розрахунків зроблених експертом та є значно завищеним. Позивач не надає жодних доказів того, що ним було проведено такий ремонт у вказаному Товаристві, хоча з дати попереднього замовлення минуло ніж пів року. Позивач також не зазначає, чи вказаний автомаобіль піддавався ремонту чи ні. Рахунок та попереднє замовлення ТОВ «АВТО-ГРУП+» також містять суттєві недоліки, так, деякі роботи дублюються, наприклад у рахунку двічі зазначене фарбування задньої панелі (пункт 53 та 65), двічі зазначено задній бампер (21,22), при цьому вартість таких бамперів становить - 11 817,92 та - 10 442,87 гривень відповідно. Також у висновку експерта зазначено, що переднє крило деформовано і його необхідно ремонтувати, натомість у рахунку ТОВ зазначено вартість нового крила, при цьому, з фотознімків вбачається, що крило має мінімальну деформацію. Представник відповідачки зазначив, що відповідачка мала намір у добровільному порядку, у розумних межах, врегулювати спір та розрахуватися з позивачем та з цього приводу неодноразово зверталася до позивача з метою проведення експертизи для визначення вартості ремонту та вреголювання спору поза судом. Так, 28.05.2024 та 15.08.2024 направлялись позивачу відповідні листи, які були отримані позивачем, однак жодної реакції з його боку не було. Враховуючи вищезазначене відповідачка вважає, що позивач має намір незаконно збагатитися за її рахунок, оскільки завдана йому шкода значно нища ціни позову ( з урахуванням отримання виплати від МТСБУ), та оскільки експертиза проводилась за її відсутності, з розміром відшкодування не згодна, вважає її більшою ніж вартує ремонт пошкодженого автомобіля, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 просить залишити без задоволення.
Процесуальні дії та рух справи
До Малиновського районного суду м. Одеси 09.10.2024 звернувся через представника – адвоката Хажинського Руслана Михайловичазвернувся позивач ОСОБА_1 з вказаним позовом.
Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2024 по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого засідання.
24.02.2025 представник відповідачки ОСОБА_2 – адвокат Кострич М.П. надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав та просив відмовити у позові.
Ухвалою судді Хаджибейського (Малиновського) районного суду м. Одеси від 10.06.2025 матеріали цивільної справи передано за підсудністю на розгляд до Київського районного суду м. Одеси в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.
Ухвалою суду від 11.07.2025 справу прийнято до провадження та призначено в порядку загального позовного до підготовчого засідання.
У підготовчі засідання, призначені на 11.09.2025, 14.10.2025, 10.11.2025, відповідачка та її представник Кострич М.П. не з`явились, про розгляд справи сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. 
06.11.2026 представник відповідачки подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів: копію звіту №102103 від 05.09.2024, копію рішення від 30.09.2025 у справі 521/3608/25.
У підготовчому засіданні 09.12.2025 представник позивача ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання представника відповідача та долучення вищезазначених доказів до справи, та підтримуючи позовні вимоги просив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.
Заперечення проти закриття підготовчого провадження від сторони відповідача до суду не надходили.
Підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. Судове засідання призначене на 26.01.2026. 
У судові засідання 26.01.2026 відповідачка та її представник не з`явились.
У зв`язку з неявкою у перше судове засідання сторони відповідача, розгляд справи відкладений на 24.02.2026, здійснений повторний виклик сторін у справі.
25.02.2026 від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, при цьому зазначив, що у поданому стороною відповідача Звіті про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу завданого власнику колісного транспортного засобу, вихідний номер №102103 від 05.09.2024, де замовником зазначено МТСБУ, а виконавцем є СПД ОСОБА_4 , на сторінці 13 відсутній підпис ОСОБА_4 , а також у звіті не зазначена вартість відновлювального ремонту, яка відповідно до наданого стороною позивача висновку експерта становить 17 637, 55 гривень, що виливає на повноту звіту, наданого представником відповідача. При розгляді справи просив врахувати наведені ним зауваження.
Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце його проведення повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не повідомили, заяви та клопотання від них до суду не надходили.
Суд, з урахуванням належного повідомлення учасників справи про розгляд справи, за відсутності підстав для відкладення або оголошення перерви у розгляді справи, постановив проводити її розгляд за вісдутнсоті належним чином повідомлених сторін у справі на підставі наявних у справі матеріалів.
Встанволені судом фактичні обставини справи
Устанволено, що 23 березня 2024 року о 12 год 15 хв, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «AUDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , по а/д Одесса-Чорноморськ, вулиця Молодіжна у с. Лиманка, не обрала безпечну швидкість руху, не дотрималася безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем марки «RENAULT», державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився попереду, та який по інверції продовжував рух та зіткнувся з автомобілем марки «PEUGEOT», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зупинився попереду, чим порушила п.п.12.1, 13.1 «Правил дорожнього руху України». У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Автомобіль марки «RENAULT», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 24.02.2024 року.
Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 червня 2024 року у справі № 509/2239/24, ОСОБА_2 визнано винною вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень. Постановою Одеського Апеляційного суду від 07.08.2024 постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 червня 2024 року у справі № 509/2239/24 залишено без змін.
Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Верховний Суд у своїй постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 320/4938/17 наголосив, що преюдиційність грунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідачки, був пошкоджений автомобіль марки «RENAULT», модель SAMSUNG» QM6, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 219613179, терміном дії з 28 серпня 2024 року по 27 лютого 2025 року.
На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, відповідачка ОСОБА_2 , не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим, власник пошкодженого автомобіля марки «RENAULT», державний номерний знак НОМЕР_2 , звернувся 26.03.2024 до МТСБУ з відповідним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.
09.09.2024 ОСОБА_1 отримав від МТСБУ страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «RENAULT», модель SAMSUNG» QM6, державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкоджений відповідачкою ОСОБА_2 у розмірі 160 000 гривень, що є лімітом відповідальності страховика – МТСБУ, що підтверджується випискою з банківської картки ОСОБА_1 та відповіддю МТСБУ. 
В свою чергу, позивач для оцінки нанесенного збитку автомобілю марки «RENAULT», модель SAMSUNG» QM6 звернувся до судового експерту Крутих Є.О. для проведення експертизи з визначення вартості матеріальної шкоди, нанесенного внаслідок пошкодження його автомобілю та отримав висновок експерта №89-24 від 08 травня 2024 року. 
Відповідно до вказаного висновку вартість матеріального збитку його автомобіля марки «RENAULT» становить 312 382, 10 гривень. Вартість автотоварознавчого дослідження відповідно до платіжної інструкції №0.0.3616091651.1 від 14 жовтня 2023 року становить 5 000 гривень 
Для визначення вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданого власнику колісного транспортного засобу, внаслідок нанесених пошкоджень, ОСОБА_1 звернувся до офіційного ділера імпортера АТ «РЕНО УКРАЇНА» в Одеській області – Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ГРУП+» та отримав попереднє замовлення-наряд №АГЗН0022488 від 08.08.2024 року, а також рахунок-фактуру №АГСЧ0004462 від 03.05.2024 року з яких вбачається, що вартість відновлюваного ремонту становить 379 550 гривень. 09 серпня 2024 року позивач сплатив перший платіж відповідно до рахунку-фактури АГСЧ0004462 від 03.05.2024 за відновлювальний ремонт у розмірі 50 000 гривень, що підтверджується квитанцією від 06 серпня 2024 року.
Відповідачка різницю між розміром завданої матеріальної шкоди, у зв`язку із пошкодженням належного їй автомобіля, та виплаченим розміром стразового відшкодування щодо відновлювального ремонту у добровільному порядку не відшокдувала, досудова вимога залишена нею без уваги. 
Доказів протилежного суду не надано.
Оцінка аргументів сторін у справі та Мотиви суду
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).
Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Пунктом 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Частиною 1 ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) її винуватець не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Як встановлено судом, 23.03.2024 по а/д Одесса-Чорноморськ, вулиця Молодіжна у с. Лиманка з вини відповідача відбулася ДТП в якій був пошкоджепний транспортний засіб марки «RENAULT», модель SAMSUNG» QM6, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 . Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована відповідно до полісу ПАТ «НАСК «Оранта» №219613179, терміном дії з 28 серпня 2024 року по 27 лютого 2025 року. 09.09.2024 ОСОБА_1 отримав від МТСБУ страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «RENAULT», модель SAMSUNG» QM6, державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкоджений відповідачкою ОСОБА_2 у розмірі 160 000 гривень, що є лімітом відповідальності страховика – МТСБУ.
Відповідно до висновку офіційного ділера імпортера АТ «РЕНО УКРАЇНА» в Одеській області – Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ГРУП+» попереднього замовлення-наряду №АГЗН0022488 від 08.08.2024 року, а також рахунку-фактури №АГСЧ0004462 від 03.05.2024 року вартість відновлюваного ремонту становить 379 550 гривень.
Таким чином, оскільки розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, то відповідачка, як винна особа яка завдала збитки та цивільно-правова відповідальність якої не була застрахована, має відшкодувати позивачу збитки, обмежені різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою понесених збитків.
Суд при ухваленні рішення враховує надані позивачем докази, а саме: копію постанови від 20.06.2024 року про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності, копію постанови Одеського Апеляційного суду від 07.08.2024, копію заяви ОСОБА_1 про страхове відшкодування, копію висновку експерта №89-24, копію ремонтної калькуляції № 89-24 від 07.05.2024, копії фотознімків пошкодженого автомобіля, копію платіжерї інструкції № 0.0.3616091651.1 на сумму 5000 гривень, копію рахунку-фактури від 03.05.2024 АГСЧ0004462, копію попереднє замовлення наряд № АГСЧ0004462 від 08.08.2024, повідомлення МТСБУ про прийняте рішення: 102103, копію повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 26.03.2024, копію інформаційної довідки щодо інших учасників ДТП від 26.03.2024, копію заяви ОСОБА_1 , копію поліса ПАТ «НАСК «ОРАНТА» № 219613179, на відшкодування шкоди, копію листа-досудової вимоги, щодо пропозиції врегулювання спору поза судом, копію скріншоту-запрошення відповідачки на огляд пошкодженого автомобіля марки «RENAULT», модель SAMSUNG» QM6, державний номерний знак НОМЕР_2 , для визначення вартості відновлювального ремонту.
Також при вирішенні спору суд враховує позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 02.12.201 у справі №6-691цс15, відповідно до якої, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі N 754/1114/15-ц (провадження №61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження N 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі №370/2787/18 (провадження №61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі №753/4696/16-ц (провадження №61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17 (провадження N 61-12032св19).
Надаючи оцінку поданому стороною відповідача Звіту про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу завданого власнику колісного транспортного засобу від 05.09.2024 № 102103, суд приймає до уваги зауваження предстанвика позивача та зазначає, що у вказаному Звіті розрахунки здійснювались без врахування вартості відновлювального ремонту, яка відповідно до наданого стороною позивача висновку експерта становить 17 637,55 гривень, що впливає на повноту Звіту.
Окрім цього, дослідженням вказаного Звіту встановлено, що він не підписаний його виконавцем СПД Бурмістр В.В., у разі підписання його електронним цифровим підписом - протокол накладення на нього такого підпису в матеріалах справи відсутній.
За таких обставин суд дійшов висновку, що вказаний Звіт не підписаний його виконавцем, а отже наданий стороною відповідача Звіт суд вважає неналженим доказом на підтвердження розрахунку витрат, поданих стороною відповідача (за відсутності у Звіті розрахунків вартості відновлювального ремонту) та недопустими (через непідписання Звіту його виконавцем).
Отже, з огляду на викладене суд дійшов висновку, що загальний розмір збитків, які поніс позивач у зв`язку із завданням відповідачкою шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 224 550,00 грн, витрати за проведення експертизи у розмірі 5000 гривень.
Проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, надавши їм оцінку, суд виснував про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Відповідач доводи, наведені у позовній заяві належними, достатніми, допустими та достовірними доказами не спростувала; дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідачки, що не осопрюється сторонами; досудова вимога позивача залишена без уваги відповідачки.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачки на користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 2245,50 гривень.
Керуючись ст.ст. 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власниківназемних транспортних засобів», ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 224 550 (двісті двадцять чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення експертизи у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі (дві тисячі двісті сорок п`ять) гривень 50 копійок.
Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 
Відповідачка: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Рішення суду проголошене та підписане 06.03.2026.

Суддя              Ю. А. Скриль