Справа №549/76/26
Провадження № 2/549/110/26
РІШЕННЯ
Іменем України
06 квітня 2026 року селище Чорнухи
Чорнухинський районний суд Полтавській області у складі:
головуючої судді Василюк Т.М.
за участю секретаря судового засідання Давиденко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Чорнухи в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,
установив:
Позивач ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 звернулась з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
В обґрунтування позову зазначила, що сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається на 1 курсі денної форми навчання у Навчально-науковому інституті математики та інформаційних технологій Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка», термін навчання до 30.06.2029. Навчається за державним замовленням, отримує стипендію.
Позивач потребує матеріальної допомоги на утримання сина, яку відповідач може надавати. Просила стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення сином 23-річного віку, за умови, що буде продовжувати навчання.
Ухвалою від 26 лютого 2026 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Третя особа ОСОБА_2 до суду не прибув будучи своєчасно та належним повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, щодо причин неявки суд не повідомляв.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялася за зареєстрованим місцем проживання відповідача, яка повернута до суду із зазначенням причин невручення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Згідно із ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, відповідач повідомлявся судом про розгляд справи шляхом направлення повідомлення за адресою місця проживання за зареєстрованим місцем проживання, що згідно ч.8 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням особи про розгляд справи.
Крім того, відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.
Судом установлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Згідно довідки № 18 від 02 лютого 2026 року ОСОБА_2 навчається на 1 курсі за державним замовленням, за першим (бакалаврським) рівнем освіти, за спеціальністю «F2 Інженерія програмного забезпечення», на денній формі навчання у Навчально-науковому інституті математики та інформаційних технологій Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка», терміном до 30.06.2029.
Згідност.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до п. 20Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року" Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних факторів:
- досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років,
- продовження ними навчання,
- потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі,
- наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно до ч.2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Відповідно до статті 200 Сімейного Кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів враховує обставини, зазначені у статті 182 СК України, та бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків.
Повнолітній син сторін навчається, не досяг 23 років і потребує матеріальної допомоги.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей, визначений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальний стан позивачки; враховує той факт, що на відміну від відповідача, син проживає разом з позивачкою і вона несе більші витрати пов`язані з його навчанням та утриманням.
Суд також враховує, що відповідач є особою працездатного віку, працевлаштований та отримує дохід.
Згідно відповідей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів отриманих від податкових агентів отриманих на запит суду дохід як позивача так і відповідача є майже однаковим, що підтверджує той факт, що у зв`язку з навчанням, ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати, як позивач, так і відповідач.
Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про присудження аліментів з відповідача, а саме з 23 лютого 2026 року.
Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.
Також з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 331 грн. 20 коп.
Керуючись ст.ст.199-201 Сімейного КодексуУкраїни,ст.ст. 10, 12,81,259,263-265, 430 ЦПК України, суд-
ухвалив
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ), третя особа ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 )  аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23 лютого 2026 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривень 20 копійок.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Т.М.Василюк