ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2026 року 	м.Дніпро	справа № 160/7928/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року у справі №160/7928/25 (суддя Рянська В.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 у справі № 160/7928/25 позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (дал відповідач) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково. Судом визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування з 01.01.2025 коефіцієнтів до сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», та обмеження максимальним розміром при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату пенсії позивачу з 01.01.2025 без обмеження її максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів до сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше проведених виплат.
29.09.2025 до суду надійшла заява позивача, у якій заявник, в порядку статті 383 КАС України просив:
- визнати протиправними рішення, дії та бездіяльність (згідно з вимогами пунктів 4, 6 ч. 1 ст. 5, ст. 383 КАС України) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які виразилися у протиправному невиконанні у повному обсязі зобов`язань рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 у справі № 160/7928/25;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в особі начальника - Козака Юрія Івановича забезпечити виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 у справі № 160/7925/25 у повному обсязі до 01.11.2025.
Заяву обґрунтовано тим, що 18.08.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 78878081 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 15.08.2025 у справі № 160/7928/25. Постановами державного виконавця від 05.09.2025 та 25.09.2025 було накладено штрафи на боржника за невиконання судового рішення. Станом на час звернення до суду з цією заявою рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не виконано.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 у задоволенні заяви позивача, поданої в порядку ст.383 КАС України, відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. У скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, скаржник просить оскаржену ухвалу скасувати, та хвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву, подану в порядку ст. 383 КАС України.
Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що відповідач не вчинив необхідних дій на виконання судового рішення. Позивач зазначає, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований в тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду чи умисне ухилення від вчинення будь-яких дій, спрямованих на його виконання, що порушує законні права та інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статей 383, 249 КАС України можливе у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених саме рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, а саме резолютивними частинами рішення суду, а також матеріалами справи №160/7928/25, інформацією з ЄДРСР, з ВП №78878081 в АСВП. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не надав суду всіх документів, відповідач не вчинив дій щодо належного виконання рішення суду.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві відповідач стверджує, що погоджується з висновками суду першої інстанції. На думку відповідача відсутні підстави для скасування законної ухвали суду першої інстанції.
Відповідач звертає увагу, що на виконання рішення суду було проведено перерахунок з 01.01.2025 та нараховано позивачу доплату з 01.01.2025 по 31.10.2025 в розмірі 355491,10 грн.
В листопаді 2025 року проведено виплату доплати за рішенням суду в сумі 8 806,23 грн, згідно Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій, призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821. Решта заборгованості 346 684,87грн. буде виплачена згідно зазначеного Порядку після надходження відповідного фінансування.
Позивач подав клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів, що свідчать на його думку про не виконання відповідачем рішення суду, що є протиправними діями по відношенню до нього.
Колегія суддів ухвалила клопотання позивача задовольнити, приєднати до матеріалів справи письмові докази, долучені до клопотання позивачем на обгрунтування доводів апеляційної скарги. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви позивача, виходив з того, що перевірка виконання рішення суду має здійснюватися органом державної виконавчої служби, яким мають бути вжиті заходи щодо примусового виконання рішення суду від 14.07.2025 у справі № 160/7928/25. Судом не встановлено, що відповідач створює перешкоди для виконання рішення в примусовому порядку. Дії відповідача щодо невиконання рішення мають бути перевірені відповідним органом Державної виконавчої служби, та без надання належної оцінки відповідним органом, суд не може стверджувати, що встановлені законом заходи примусового виконання рішення суду наразі є вичерпаними.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Для цілей ст.6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. 
Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно з ч.2 ст.383 КАС України, у заяві зазначаються, зокрема, інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформація про хід виконавчого провадження.
Аналіз зазначених вище норм свідчить, що подання до суду заяви у порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, можливе за умови перевірки виконання рішення суду під час примусового виконання в органах державної виконавчої служби.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.
Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
15.08.2025 позивач отримав виконавчі листи у справі № 160/7928/25.
Згідно з відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження на примусовому виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 78878081, відкрите 18.08.2025, у якому стягувачем є ОСОБА_1 , боржником - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Перевірка виконання рішення суду має здійснюватися органом державної виконавчої служби, яким мають бути вжиті заходи щодо примусового виконання рішення суду від 14.07.2025 у справі № 160/7928/25.
На час розгляду судом заяви позивача в Автоматизованій системі виконавчого провадження містилася лише інформація про стан виконавчого провадження № 78878081- відкрито. При цьому, судом не встановлено, що відповідач створює перешкоди для виконання рішення в примусовому порядку. 
Суд вірно вказав, що дії відповідача щодо невиконання рішення мають бути перевірені відповідним органом Державної виконавчої служби, та без надання належної оцінки відповідним органом, суд не може стверджувати, що встановлені законом заходи примусового виконання рішення суду наразі є вичерпаними. Відповідно, є передчасним звернення позивача із заявою в порядку ст.383 КАС України.
Щодо наданих позивачем доказів до клопотання вже суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає, що дійсно вже на стадії розгляду судом апеляційної скарги державним виконавцем вчинявся ряд дій, направлених на виконання рішення суду, як це передбачено нормами Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджено наданими позивачем доказами. Проте, на час вирішення спірних відносин між сторонами, у суду першої інстанції таких доказів не було, навпаки містилися інформація лише про відкриття виконавчого провадження на виконання поданих виконавчих документів, а тому висновки суду, що грунтувалися на доказах, поданих сторонами на час ухвалення спірної ухвали, є правильними. 
Колегія суддів враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства. 
Доводи, наведені в апеляційній скарзі позивача, колегія суддів відхиляє, оскільки вважає, що судом оскаржену ухвалу прийнято у відповідності до процесуальних норм, передбачених КАС України.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року у справі № 160/7928/25 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України. 

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак