номер провадження справи 19/16/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2026 Справа № 908/385/26
м.Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Давиденко І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу
за позовом Керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону (14030, м. Чернігів, вул. Шевченка, 57, ідентифікаційний код 38347014) в інтересах держави в особі
позивача 1: Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітряних сил, 6, ідентифікаційний код 00034022)
позивача 2: Північного квартирно-експлуатаційного управління (14007, м. Чернігів, вул. Володимира Дрозда, 19, ідентифікаційний код 26642345)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЙЛЕКСПРОМ» (69002, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 143, ідентифікаційний код 45489730)
про стягнення 208 958,85 грн

без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. № 506/08-07/26 від 18.02.2026) Керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону інтересах держави в особі позивача 1 - Міністерства оборони України та позивача 2 - Північного квартирно-експлуатаційного управління до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЙЛЕКСПРОМ» про стягнення 208 958,85 грн заборгованості за Договором про закупівлю товарів за державні кошти №3 від 06.10.2025 р., з яких: 128 810,25 грн - пеня, 80 148,60 грн - штраф.
Позов обґрунтовано приписами ст.ст. 202, 509, 526, 530, 310, 611, 663, 712 ЦК України та мотивовано порушенням відповідачем строків поставки товару за договором закупівлі №3 від 06.10.2025.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2026, справі присвоєно єдиний унікальний номер 908/385/26 та визначено до розгляду судді Давиденко І.В.
Оскільки предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача суми в розмірі 208 958,85 грн, справа не відноситься до визначеного ч. 4 ст. 247 ГПК України виключного переліку категорій справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, дана справа підлягає розгляду у спрощеному позовному провадженні.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.02.2026 позовну заяву Керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону інтересах держави в особі позивача 1 - Міністерства оборони України та позивача 2 - Північного квартирно-експлуатаційного управління до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЙЛЕКСПРОМ» про стягнення 208 958,85 грн прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/385/26, присвоєно справі номер провадження 19/16/26, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; запропоновано відповідачу подати до суду не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відзив на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України, одночасно надіслати позивачу – копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку розгляду справи (з описом вкладення). Суд також зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. 
До матеріалів справи долучено довідку про доставку електронного листа – ухвали суду про відкриття провадження у справі №908/385/26 від 23.02.2026, до електронного кабінету відповідача 23.02.2026,17:17.
Судом встановлено, що в установлений ухвалою суду строк, відзив до суду не надійшов.
Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.
Згідно положень ч. 2 ст. 178 ГПК України встановлено, що в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України).
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Згідно зі ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У відповідності до ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
За таких обставин, суд визнав наявні в матеріалах справи №908/385/26 письмові докази достатніми для всебічного, повного та об`єктивного розгляду спору.
Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення – 24.04.2026.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути – визнання права.
06.10.2025 між Північним квартирно-експлуатаційним управлінням (далі - позивач 2, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЙЛЕКСПРОМ» (далі – постачальник, відповідач) укладено договір про закупівлю № 3 (далі – Договір). 
Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується поставити товар: деревина дров`яна непромислового використання, 1 група (граб, ясен, дуб) за ДК 021:2015 03410000-7 – деревина, за нуменклатурною позицією 03413000-8 – паливна деревина (далі-Товар), найменування, перелік, характеристики, обсяг яких визначені в Специфікації (Додаток № 1) (номер оголошення про проведення закупівлі, присвоєний електронною системою закупівель – ID: UA-2025-09-11-011014-а, лот 1), а Замовник – здійснити контроль поставки та оплатити Товар в порядку та на мовах, визначених цим Договором.
Згідно з п.1.2. Договору, отримувачем Товару за Договором є Квартирно- експлуатаційний відділ міста Житомир (відокремлений підрозділ зберігання), який діє на умовах, визначених цим Договором. 
Пунктом 2.2. Договору визначено, що загальна ціна Договору становить 3 434 940,00 грн, у тому числі ПДВ 20% – 572 490,00 грн. Ціна за одиницю товару за цим Договором визначається у Специфікації (Додаток №1).
Відповідно до п.3.2. Договору, оплата вартості партії поставленого Товару здійснюється Замовником протягом 45(сорока п`яти) календарних днів з дня поставки партії Товару на підставі видаткової накладної, до якої додаються Акт приймання Товару та рахунок-фактура.
Згідно з п. 4.1. Договору, Постачальник зобов`язаний здійснити поставку Товару партіями у строки, визначені Графіком поставок, який міститься у Додатку № 2 до Договору.
Адреса пункту Відокремленого підрозділу зберігання: Житомирська область, м.Житомир, військове містечко. 
Відповідно до п. 7.1. Договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань, що виникають з цього Договору, Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України.
Пунктом 7.2. Договору закріплено, що у разі порушення строку поставки, не передачу/несвоєчасну передачу партії Товару, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,3 відсотка від ціни Товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення або ціни не переданого/не своєчасно переданого Товару, за кожний день затримки передачі. Пеня нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за Договором за кожний повний день прострочення виконання таких зобов`язань, включаючи день виконання порушеного зобов`язання. За порушення строку поставки Товару понад 20 календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 7 відсотків від ціни Товару, строк поставки якого порушено. Замовник не нараховує штрафні санкції, передбачені п. 7.2. Договору протягом 10 календарних днів з наступного дня після дати поставки партії Товару, передбаченої у Графіку поставок. У разі прострочення поставки партії Товару понад 10 календарних днів від дати поставки вказаної в Графіку поставок, штрафні санкції, передбачені п. 7.2. Договору, нараховуються Замовником з першого дня прострочення виконання зобов`язань.
Відповідно до п. 7.3 Договору, у разі порушення строків поставки Товару понад 20 календарних днів, Замовник має право відмовитися від його подальшого прийняття відокремленим підрозділом зберігання. При цьому, Постачальник не звільняється від зобов`язань щодо сплати пені та штрафу, передбачених цим Договором, відшкодування Замовнику витрат (збитків) повернення на рахунок Замовника суми попередньої оплати за недопоставлений Товар, перерахованої Замовником Постачальнику (у разі такого перерахування) протягом 3 календарних днів від подальшого прийняття Товару, у тому числі шляхом стягнення згідно з вимогою Замовника платежу за Банківською гарантією. 
Згідно з п. 7.7. Договору, у разі застосування пені/штрафу Постачальник зобов`язаний сплатити суму пені/штрафу протягом 7 календарних днів від дати направлення Замовником письмової вимоги Постачальнику. Сплата пені/штрафів не звільняє Постачальника від виконання умов цього Договору, за виключенням випадків дострокового розірвання Договору. Штраф, пеня за несвоєчасне/неякісне постачання Товару нараховується Постачальнику за весь період прострочення до моменту належного виконання зобов`язання.
Відповідно до абз. 4 п. 7.12. Договору, за відмову від виконання, невиконання чи неналежне виконання Постачальником зобов`язань, передбачених цим Договором, Замовником можуть застосовуватися такі оперативно-господарські санкції, зокрема, одностороння відмова від цього Договору у повному обсязі або частково (розірвання Договору).
Про застосування оперативно-господарських санкцій Замовник повідомляє Постачальника листом. Лист направляється в порядку, визначеному п. 12.1. Договору на електронні адреси, вказані у п. 12.2. Договору.
Згідно з п. 8.1 Договору, Постачальник забезпечує виконання своїх зобов`язань за Договором у розмір 5% (п`ять відсотків) від загальної ціни Договору, вказаної у п. 2.2 цього Договору, електронною банківською гарантією від 26.09.2025 № 50856 на суму 171 747,00 грн (далі-Банківська гарантія).
Пунктом 8.4. Договору визначено, що у разі порушення Постачальником умов Договору щодо строків постачання Товару та/чи якості поставленого Товару, невиконання (часткового виконання) Постачальником умов Договору, Замовник набуває права на безумовне звернення до банку-гаранта про стягнення за рахунок коштів забезпечення виконання Договору, сума яких визначена Банківською гарантією, у повному розмірі. Вимога надсилається шляхом письмового звернення Замовника до банку-гаранта з вимогою сплатити суму Банківської гарантії до відповідного бюджету/на рахунок Замовника не пізніше 5 робочих днів з дня отримання банком-гарантом письмової вимоги Замовника. 
Розділом 10 Договору визначено обставини непереборної сили. 
Зокрема визначено, що, укладаючи цей Договір, Сторони розуміють та усвідомлюють, що на момент його підписання в Україні введений особливий правовий режим воєнного стану. Відповідно до загального офіційного листа Торгово-промислової палати України (надалі - ТПП України) від 28.02.2022р. № 2024/02.0-7.1, військова агресія Російської Федерації проти України, що стала підставою для введення воєнного стану засвідчена ТПП України як форс-мажорна обставина (обставина непереборної сили); цим листом ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами Договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). 
Строк дії воєнного стану може бути змінений та/або подовжений в будь-який час після укладання цього Договору. Таким чином, Сторони свідомо укладають Договір, який буде виконуватися протягом строку дії офіційно встановленого і визнаного воєнного стану, який не буде вважатися Сторонами форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) у розумінні цього розділу Договору (п. 10.1Договору). 
Враховуючи той факт, що під час погодження та підписання цього Договору Сторони максимально врахували наявність в Україні специфічних обставин, перерахованих у п. 10.1 цього Договору, Сторони не будуть у майбутньому посилатися на ці обставини як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) в розумінні цього розділу Договору. Винятки можуть становити лише істотні зміни об`єктивних обставин під час дії воєнного стану, які можуть вплинути на виконання цього Договору, зокрема: збої в роботі платіжних систем, що унеможливлює вчасне перерахування коштів; прийняття нормативно-правових актів органами державної влади або місцевого самоврядування, які впливають на строки та умови виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору; критичне пошкодження об`єктів інфраструктури (доріг, складів), критичне пошкодження/знищення баз/складів Постачальника, де виготовляється/зберігається Товар для Замовника, знищення виробничих потужностей, Товару, сировини та матеріалів, аварія, пожежа, заборона (обмеження) експорту/імпорту сировини та матеріалів, що впливає на строки та умови виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору, тощо. У разі настання таких обставин, Сторони діють відповідно до положень п. 10.6 цього Договору та без застосування положень п. 10.7 цього Договору (п. 10.2 Договору).
Відповідно до п. 10.4 Договору, при настанні надзвичайних та невідворотних форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема тих, які передбачені в частині другій статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», які об`єктивно унеможливлюють повне або часткове виконання Сторонами зобов`язань, передбачених умовами Договору, строк виконання таких зобов`язань може бути відкладений на час, протягом якого діятимуть такі обставини, за умови, якщо Сторони не знайдуть інших прийнятних альтернативних способів виконання таких зобов`язань, як це передбачено п. 10.6. цього Договору.
Відповідно з п.10.5 Договору, протягом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), передбачених п. 10.4. цього Договору, та за умови дотримання вимог цього розділу, Сторони не несуть відповідальності за невиконання умов Договору, якщо це невиконання стало наслідком форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), причин, що знаходяться поза сферою контролю Сторони, яка не виконує свої зобов`язання.
У разі настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) Сторона, яка підпала під їх дію, має негайно упродовж 3 (трьох) робочих днів повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі (на електронну пошту, що зазначена в розділі 12 цього Договору; одночасно з цим відповідне повідомлення дублюється та направляється в паперовій формі на фактичну адресу, що зазначена в Договорі), вказавши характер цих обставин та очікуваний строк їхньої тривалості. Якщо інша Сторона не надає інших письмових інструкцій, Сторона, що підпадає під дію обставин непереборної сили, має докласти всіх можливих зусиль для того, щоб і надалі виконувати свої зобов`язання за цим Договором, наскільки це буде можливо в конкретних обставинах, та шукати інших прийнятних альтернативних способів виконання своїх зобов`язань, яким би не заважала дія форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Після закінчення дії форс- мажорних обставин (обставин непереборної сили) Сторона, яка підпала під дію таких обставин, повинна Документ сформований в системі повідомити про це іншу Сторону протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту припинення дії таких обставин у порядку зазначеному вище (п. 10.6 Договору).
Якщо Сторона, яка підпала під дію форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту їх настання не знайшла інших можливостей виконувати свої зобов`язання за цим Договором, вона повинна підтвердити факт виникнення/існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідним документом, виданим торгово-промисловою палатою або іншим уповноваженим органом (особою) країни (місцевості), де виникли/існували форс-мажорні обставини (обставин непереборної сили). Такий документ надається іншій Стороні протягом 14 ( чотирнадцяти) робочих днів з дня виникнення таких обставин у порядку зазначеному у п. 10.6 вище. 
У випадку не надання Стороною, для якої виникли форс-мажорні обставини, повідомлень та доказів виникнення таких обставин, у строк вказаний у п.п. 10.6 та 10.7 Договору, Сторона втрачає право, у майбутньому, посилатись на такі форс- мажорні обставини, як на підставу звільнення від відповідальності (п. 10.7 Договору).
За приписами п. 13.1 Договору, договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2025 року, а в частині виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором, у тому числі в частині нарахування та сплати штрафних санкцій та поставки Товару – до повного виконання. 
Відповідно до абз. 1 п. 15.3. Договору, одностороння відмова, припинення зобов`язань та розірвання цього Договору з боку Замовника вчиняються з повідомленням про це Постачальника у разі, зокрема, порушення Постачальником умов розділів 3-6 цього Договору та/або істотне порушення Постачальником своїх зобов`язань за цим Договором. Цей договір вважається розірваним в односторонньому порядку з наступного календарного дня після направлення Замовником повідомлення Постачальнику про розірвання Договору, якщо інша дата не вказана в самому повідомленні про розірвання.
Підписаною Специфікацією сторони узгодили обсяг закупівлі Товару: Деревина дров`яна непромислового використання 1 група (граб, ясен, дуб) (паливна деревина), ТУУ-00994207-005:2018, кількість 1500 куб.м., загальною вартістю, з ПДВ, 3434940,00 грн.
Згідно з п. 2 Специфікації до Договору, Товар за цим Договором відноситься до коду ДК 021:2015 03410000-7 – деревина, за номенклатурною позицією 3413000-8 – паливна деревина. 
Відповідно до п. 3 Специфікації до Договору, загальна кількість товару – 1500 куб.м, кінцева дата, до якої здійснюється поставка загальної кількості Товару (включно) – 19 грудня 2025 року. Датою поставки партії Товару вважається дата, вказана Замовником та Відокремленим підрозділом зберігання та Постачальником у акті приймання Товару згідно з Додатком № 4 до Договору.
Додатком № 2 до Договору «Графік поставок» визначено:
1.Деревина дров`яна непромислового використання, 1 група (граб, ясен дуб) (паливна деревина), 250 куб.м., період поставки з 06.10.2025 по 26.10.2025.
2. Деревина дров`яна непромислового використання, 1 група (граб, ясен дуб) (паливна деревина), 250 куб.м., період поставки з 27.10.2025 по 06.11.2025
3. Деревина дров`яна непромислового використання, 1 група (граб, ясен дуб) (паливна деревина), 250 куб.м., період поставки з 07.11.2025 по 17.11.2025
4. Деревина дров`яна непромислового використання, 1 група (граб, ясен дуб) (паливна деревина), 250 куб.м., період поставки з 18.11.2025 по 28.11.2025.
5. Деревина дров`яна непромислового використання, 1 група (граб, ясен дуб) (паливна деревина), 250 куб.м., період поставки з 29.11.2025 по 09.12.2025
6. Деревина дров`яна непромислового використання, 1 група (граб, ясен дуб) (паливна деревина), 250 куб.м., період поставки з 10.12.2025 по 19.12.2025.
ТОВ «СЕЙЛЕКСПРОМ» узгодженого графіку не дотрималось, перша партія товару, у визначений строк поставлена не була. 
15.10.2025 Північним квартирно-експлуатаційним управління на адресу ТОВ «СЕЙЛЕКСПРОМ» направлено лист вих. № 2594/2375 про виконання зобов`язань з поставки за Договором.
24.10.2025 ТОВ «СЕЙЛЕКСПОРТ» надало Північному квартирно-експлуатаційному управлінню лист-відповідь № 02/24-10/2, яким зазначило, що у зв`язку з ускладненням логістичних умов, несприятливими погодними умовами, дією на території України правового режиму воєнного стану не має можливості здійснити поставку деревини у строк, визначений графіком поставки, а також пропонує здійснити коригування графіку поставок.
20.10.2025 Північне квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України звернулось до відповідача з листом про виконання умов договору та поставки деревини у визначені Договором строки.
29.10.2025 ТОВ «СЕЙЛЕКСПРОМ» листом на адресу позивача 2 зазначено, що поставка за Договором № 3 станом на 27.10.2025 не здійснена у зв`язку несприятливими погодними умовами у регіоні заготівлі та транспортування сировини. Також відповідач запевнив про виконання всіх взятих на себе зобов`язань з поставки деревини. 
30.10.2025 Північне квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України звернулось до відповідача з листом № 2594/2584 про застосування штрафних санкцій, а також звернуло увагу на недотримання розділу 10 Договору в частині застосування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та пропозицією розірвання договору шляхом підписання додаткової угоди у зв`язку з порушенням графіку поставок. 
06.11.2025 Північне квартирно-експлуатаційне управління направило відповідачу претензію, про нарахування пені у розмірі 0,3% від вартості першої партії товару (572490, 00 грн) у розмірі 18892,17 грн за не поставку першої партії товару за період з 27.10.2025 по 06.11.2025, відповідно до п. 7.2. Договору.
Відповідач поставку товару не здійснив, вимоги за претензією не виконав. 
18.11.2025 позивач 2 звернувся до АТ «Комерційний Банк ГЛОБУС» з вимогою вих. № 2594/2761 про внесення на його рахунок повної суми гарантійного платежу у відповідності до умов Банківської гарантії № 50856 від 26.09.2025.
На виконання умов договору Банком кошти у розмірі 171747,00 грн перераховано на рахунок Північного квартирно-експлуатаційного управління.
26.11.2025 Північним квартирно-експлуатаційним управлінням, з посиланням на п. 7.2. Договору, направлено відповідачу претензію про сплату пені в розмірі 0,3 % від вартості обох партій товару на загальну суму 87590,97 грн, а також про нарахування штрафу в розмірі 80148,60 грн. Загальна сума неустойки станом на 26.11.2025 склала 167739,57 грн. 
Поштове відправлення № 1401300180068, яким направлено відповідачу претензію, адресатом не отримано, в зв`язку з закінченням терміну зберігання було повернуто Укрпошта відправнику.
01.12.2025 Північне квартирно-експлуатаційне управління направило ТОВ «СЕЙЛЕКСПРОМ», повідомлення за вих. № 2594/3074 про розірвання Договору № 3 від 06.10.2025, відповідно до умов п. 4.1. Договору та істотним порушенням Постачальником своїх зобов`язань, що підтверджується поштовим відправленням № 401300160025 та скріншотом з електронної пошти. 
19.12.2025 Північним квартирно-експлуатаційним управлінням направлено відповідачу претензію вих. № 2594/3357 про сплату пені в розмірі 0,3 % від вартості не поставлених 4х партій товару на суму 133 962,66 грн та штрафу в розмірі 160 297,20 грн. Всього ТОВ «СЕЙЛЕКСПРОМ» заявлено вимогу про сплату штрафних санкцій за договором № 3 в розмірі 294 259,86 грн. Направлення відповідну претензії підтверджено фіскальним чеком (поштове відправленням № 1401300251054). 
Отже відповідач висунуті вимоги позивача 2 не задовольнив, товар не поставив, штраф, пеню за невиконання умов договору не сплатив, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.
Позовні вимоги до відповідача заявлено в розмірі 208 958,85 грн, з яких пені – 128810,25 грн, штрафу – 80148,60 грн. 
Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного. 
З положень статті 131-1 Конституції України слідує, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.
Статтею 23 Закону України “Про прокуратуру” визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
За приписами статті 53 ГПК України господарський суд порушує справи за заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.
Системне тлумачення положень ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону “Про прокуратуру” дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення її інтересів, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах (висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 923/35/19, від 23.07.2020 у справі №925/383/18).
Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 встановлено, що прокурор або його заступник самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Інтереси Держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів.
З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
При встановленні наявності або відсутності порушень або загрози порушень інтересів держави необхідно виходити з того, що ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" зазначає про порушення або загрозу порушення "інтересів держави", якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Аналіз вказаної статті Закону дає підстави дійти до висновку що "інтереси держави" (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так і інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів).
Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
У постанові Великої Палати Верховного суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 (провадження №12-194гс19) Верховний Суд зауважив, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
У вказаній постанові Великою Палатою Верховного Суду наведено наступні правові висновки.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.
У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №906/982/19.
Позивачами у позовній заяві визначено Міністерство оборони України та Північне квартирно-експлуатаційне управління. 
Захист інтересів держави у бюджетних правовідносинах, у тому числі забезпечення цільового, ефективного та результативного використання коштів, є основним пріоритетом роботи усіх органів, у тому числі прокуратури, а порушення у цій сфері є неприпустимим в умовах сьогодення. 
Забезпечення національної безпеки українського суспільства є однією з найважливіших функцій держави, основні завдання із захисту суверенітету і територіальної цілісності якої покладаються на Збройні Сили України та інші військові формування. Водночас, успішні дії останніх безпосередньо залежать від рівня їх матеріального-технічного забезпечення.
Згідно з Указом Президента України від 15 грудня 1999 року № 1572/99 «Про систему центральних органів виконавчої влади» до системи центральних органів Документ сформований в системі виконавчої влади України входять міністерства, державні комітети (державні служби) та центральні органи виконавчої влади зі спеціальним статусом. Міністерство є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади в забезпеченні впровадження державної політики у визначеній сфері діяльності. 
Центральні органи виконавчої влади можуть мати свої територіальні органи, що утворюються, реорганізуються і ліквідовуються в порядку, встановленому законодавством.
У відповідності до вимог ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України», ст. 10 Закону України «Про оборону України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Вимогами ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» визначено, що Збройні Сили України – це військова державна структура, яка організаційно складається з військових об`єднань, з`єднань, частин, підрозділів, військових установ і навчальних закладів.
Органом державної військової та виконавчої влади на місцях у системі Збройних Сил України є командири (начальники) військових частин (установ, організацій), яким Статутом внутрішньої служби ЗС України, затверджених Законом України «Про затвердження Статуту внутрішньої служби ЗС України» від 24.03.1999 надано повноваження органу виконавчої влади в системі Міністерства оборони України.
З метою реалізації повноважень, визначених ст. 10 Закону України «Про Збройні Сили України», у сфері квартирно-експлуатаційного забезпечення військ,
Міністром оборони України видано Наказ № 448 від 03.07.2013 «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України» (надалі – Положення).
Відповідно до п. 2.1. Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 448 від 07.03.2013, Квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин здійснюється квартирно-експлуатаційними органами ЗС України, до яких відносяться:
- головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України;
- територіальні квартирно-експлуатаційні управління та Київське квартирно- експлуатаційне управління;
- квартирно-експлуатаційні відділи (квартирно-експлуатаційні частини); 
- квартирно-експлуатаційні служби військових частин. 
Відповідно до Переліку органів військового управління, затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 270 від 20.05.2016, Північне квартирно-експлуатаційне управління належить до органів військового управління, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва та Севастополя. 
Відповідно до Положення про Північне квартирно-експлуатаційне управління Сил логістики Збройних Сил України, затвердженого Наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України № 349 від 25.07.2025, Північне квартино-експлуатаційне управління є територіальним органом військового управління, який входить до складу Збройних Сил України та створений з метою організації та виконання завдання з квартирно-експлуатаційного забезпечення військових частин, закладів, установ та організацій Міністерства оборони України та Збройних Сил України дислокованих у межах зони відповідальності КЕУ у мирний час та особливий період.
Зоною відповідальності КЕУ є Чернігівська, Житомирська, Полтавська та Черкаська області. КЕУ знаходиться у складі Сил логістики Збройних Сил України.
Північне квартирно-експлуатаційне управління є самостійним структурним підрозділом органу державної влади – Міністерства оборони України, який наділений згідно з Положенням повноваженнями здійснювати функції органу державної влади щодо квартирно-експлуатаційного, комунального та іншого забезпечення військових формувань на відповідній території у тому числі у спірних відносинах. У даному позові має місце як порушення матеріального інтересу Північного квартирно- експлуатаційного управління, який полягає у невиконанні умов договору та неотриманні коштів у вигляді штрафних санкцій, а також загальнодержавного інтересу уповноваженим органом щодо якого є Міністерство оборони України, адже несвоєчасне виконання умов договору заподіює шкоду обороноздатності країни в цілому, а також матеріальну шкоду у вигляді стягнення коштів у вигляді штрафних санкцій, що стягуються на рахунки Північного квартирно-експлуатаційного управління у Державному казначействі та є елементом дохідної частини Спеціального фонду державного бюджету. 
З огляду на викладене, Чернігівською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону, у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», за допомогою електронних засобів зв`язку до Міністерства оборони України та Північного квартирно-експлуатаційного управління скеровано повідомлення про виявлені порушення та необхідність вжиття заходів до захисту інтересів держави за № 93ВИХ-26 від 08.01.2026 та № 87ВИХ-26 від 08.01.2026 відповідно. 
21.01.2026 Чернігівською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону отримано відповідь від Північного квартирно-експлуатаційного управління з якої вбачається, що позовну заяву у вказаних правовідносинах останні не подавали, та фактично заявили клопотання про подачу відповідного позову до суду органом прокуратури.
Також, 03.02.2026 Чернігівською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону отримано відповідь з Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування сил логістики Збройних Сил України за вих. № 370/2/1042 від 26.01.2026, згідно якої Центральним управлінням надано доручення Північному квартирно-експлуатаційному управлінню надати інформацію до Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону. Вказане свідчить про відсутність наміру у Міністерства оборони України на звернення до суду з відповідною позовною заявою та вжиття заходів для захисту порушених інтересів держави. 
Про прийняття рішення щодо пред`явлення прокурором позову на захист інтересів держави прокурором повідомлено Міністерство оборони України та Північне квартирно-експлуатаційне управління листами за № 397ВИХ-26 від 02.02.2026 та № 398ВИХ-26 від 02.02.2026.
Разом з тим, позивачами не вжито належних заходів, спрямованих на захист інтересів держави у спірних відносинах та стягнення штрафних санкцій за порушення умов договору поставки. 
Вказані обставини свідчать про неналежне здійснення уповноваженим органом своїх обов`язків та, як наслідок, наявність «виключного випадку» для звернення прокурора з даним позовом до суду. 
Така позиція повністю узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 по справі № 903/129/18, в якій констатовано, що сам факт не звернення з позовом до суду органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян та звернення до суду з позовом (п. 6.43.).
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18 зазначила, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. 
Звертаючись до компетентного органу про подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва (п.п. 78-81). 
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. 
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Сторонами укладений Договір про закупівлю №3 від 06.10.2025, який за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
За приписами частини першої статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.
Нормами ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
В ч. 1 ст. 549 ЦК України вказано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Як вбачається з матеріалів справи, Замовником за Договором № 3 від 06.10.2025 про закупівлю є Північне квартирно-експлуатаційне управління - самостійний структурний підрозділ органу державної влади – Міністерства оборони України, Міністерство оборони України, поставка товарів здійснюється за кошти Державного бюджету України.
Вимоги щодо стягнення пені та штрафу позивач обґрунтовує п. 7.2 Договору, яким сторони визначили, що у разі порушення строку поставки, не передачу/несвоєчасну передачу партії Товару, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,3 відсотка від ціни Товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення або ціни не переданого/не своєчасно переданого Товару, за кожний день затримки передачі. Пеня нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за Договором за кожний повний день прострочення виконання таких зобов`язань, включаючи день виконання порушеного зобов`язання. За порушення строку поставки Товару понад 20 календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 7 відсотків від ціни Товару, строк поставки якого порушено. Замовник не нараховує штрафні санкції, передбачені п. 7.2. Договору протягом 10 календарних днів з наступного дня після дати поставки партії Товару, передбаченої у Графіку поставок. У разі прострочення поставки партії Товару понад 10 календарних днів від дати поставки вказаної в Графіку поставок, штрафні санкції, передбачені п. 7.2. Договору, нараховуються Замовником з першого дня прострочення виконання зобов`язань.
Виходячи зі змісту зазначених вище норми матеріального права, головною умовою для стягнення з боржника пені та штрафу є встановлення факту порушенням боржником виконання зобов`язання.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Специфікації ціна за 1500 куб.м деревини склала 3 434 940,00 грн. Графіком поставки сторони узгодили, що поставка здійснюється 6-ма партіями по 250 куб.м.: 1а- з 06.10.2025 по 26.10.2055, 2а- з 27.10.2025 по 06.11.20525, 3а- з 07.11.2025 по 17.11.2025, 4а- з 18.11.2025 по 28.11.2025, 5а –з 29.11.20525 р 09.11.2025, 6а – з 10.12.2025 по 19.12.2025.
ТОВ «СЕЙЛЕКСПРОМ» листом № 02/24-10/2 від 24.10.2025 повідомило позивача 2 про неможливість дотримання строків поставки першої партії, в зв`язку з ускладненням логістичних умов, несприятливими погодними обставинами, а також пропонувало погодити зміни графіку поставки.
29.10.2025 відповідач, на звернення позивача 2, також повідомив про невиконання чергової поставки Товару, в зв`язку з несприятливими погодними умовами, що склалися у регіоні заготівлі та транспортування деревини, запевнило про виконання договору найближчим часом. 
Проте, з матеріалів справи встановлено, та відповідачем не заперечується, що жодна з обумовлених партій поставки здійснена не була.
06.11.2025 та 26.11.2025 позивач 2 звернувся до відповідача з претензіями про стягнення штрафних санкцій в зв`язку з порушенням строків поставки товару, які залишені відповідачем без реагування.
01.12.2025 позивачем 2 направлено відповідачу повідомлення про розірвання договору №3 від 06.10.2025 в зв`язку з істотними порушеннями умов Договору. 
Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).
Відповідачем у справі не заявлено про те, що порушення умов договору сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору). 
Відповідно до абз. 1 п. 15.3. Договору, одностороння відмова, припинення зобов`язань та розірвання цього Договору з боку Замовника вчиняються з повідомленням про це Постачальника у разі, зокрема, порушення Постачальником умов розділів 3-6 цього Договору та/або істотне порушення Постачальником своїх зобов`язань за цим Договором. Цей договір вважається розірваним в односторонньому порядку з наступного календарного дня після направлення Замовником повідомлення Постачальнику про розірвання Договору, якщо інша дата не вказана в самому повідомленні про розірвання.
З 02.12.2025 позивач 2 розірвав Договір закупівлі від 06.10.25, направивши відповідачу відповідне повідомлення 01.12.2025. 
Позивачем наведено такий розрахунок штрафних санкцій: 
- відповідно до графіку поставок (додаток № 2 до Договору) виокремлено 6 етапів поставки деревини дров`яної кожна по 250 куб.м., загальна ціна договору склала 3 434 940,00 грн, тобто, вартість кожної з партій поставки 572490 грн (3434940/6); 
- строк поставки першої партії з 06.10.2025 по 26.10.2025; до розірвання договору, станом на 01.12.2025 поставка не відбулася, просточка складає 36 днів, пеня – 61828,92 грн (572490 х 36 х 0,003); 
- за не поставку першої партії товару у строк понад 20 календарних днів нараховано штраф у розмірі 7% на суму 40074,30 грн (572940 х 0,07); 
- строк поставки другої партії з 27.10.2025 по 06.11.2025, 
-до 01.12.2025 поставка не відбулася; кількість днів прострочки – 25, пеня ( 0,3%) – 42936,75 грн (572490 х 25 х 0,003). 
- штраф за не поставку другої партії товару у строк понад 20 календарних днів (7%) - 40074,30 грн (572940 х 0,07). 
- строк поставки третьої партії товару з 07.11.2025 по 17.11.2025, станом на 01.12.2025 поставка не відбулася, кількість днів прострочення – 14, сума пені - 24044,58 грн (572490 х 14 х 0,003). 
Загальний розмір пені та штрафу визначено в сумі 208958,85 грн.
Перевіривши наведений позивачем розрахунок штрафу та пені, суд встановив, що його здійснено правильно.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено умови поставки товару, оскільки позивачем не отримано товар обумовлений Договором.
Оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідачем не поставлено позивачу узгоджений Товар за Договором на суму 3434 940,00 грн, доказів на спростування обставин, наведених у позові, відповідачем не надано, тому вимоги прокурора про стягнення пені та штрафу за не поставку Товару є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене наявні підстави притягнення відповідача до господарсько-правової відповідальності у вигляді стягнення пені та штрафу.
Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).
Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
В поряду ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача. 
Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЙЛЕКСПРОМ» (69002, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 143, ідентифікаційний код 45489730) на користь Північного квартирно-експлуатаційного управління (14007, м. Чернігів, вул. Володимира Дрозда, 19, ідентифікаційний код 26642345) 128810,25 грн (сто двадцять вісім тисяч вісімсот десять гривень 25 коп.) пені та 80148,60 грн (вісімдесят тисяч сто сорок вісім гривень 60 коп.) штрафу. 
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЙЛЕКСПРОМ» (69002, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 143, ідентифікаційний код 45489730) на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону (ідентифікаційний код 38347014, вул. Петра Болбочана, буд. № 8, м. Київ, 01014) витрати зі сплати судового збору в розмірі – 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.).
4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 24.04.2026.

Суддя І.В. Давиденко 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.