ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2026 р. 	Справа № 440/7847/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 (суддя Петрова Л.М.; м. Полтава) по справі № 440/7847/22
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області  
про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 у справі №440/7847/22 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, код ЄДРПОУ 21084076) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на інший вид пенсії відповідно до заяви від 12.10.2021; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перевести ОСОБА_1 з 12.10.2021 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII та здійснити нарахування і виплату призначеної пенсії в розмірі 60 % суми заробітної плати, яка зазначена у довідках Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУПН в Полтавській області №1688/115/29/10/02/2021 та №1689/115/29/10/02/2021 від 30.09.2021.
Вказане судове рішення набрало законної сили 18.07.2023.
До Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення, в якій заявник просив суд: замінити спосіб і порядок виконання рішення суду в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії на «стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду»
Ухвалою від 28 листопада 2025 року Полтавський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні заяви позивача про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі №440/7847/22. 
Відмовляючи в задоволенні заяви позивача суд першої інстанції виходив з того, що ГУПФУ в Рівненській області не є органом, що нараховує та виплачує пенсію, позаяк така виплачується за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи (пенсіонера).
Позивач не погодилась з ухвалою суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року та направити справу для продовження розгляду до Полтавського окружного адміністративного суду. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 у справі № 440/7847/22 не виконується відповідачем в повному обсязі понад 2 роки, що є безумовною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення відповідно до приписів абз. 2 ч. 3 ст. 378 КАС України. Вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви позивача, безпідставно посилався на положення Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, адже судовим рішенням зобов`язано саме ГУПФУ в Рівненській області здійснити нарахування та виплату призначеної позивачу пенсії.
Відповідач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 1 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Враховуючи обставини цієї справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, з таких підстав. 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Положеннями частини 2 статті 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані ст. 378 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. […].
За загальним правилом абзацу 1 частини третьої статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Разом з тим, абзацом 2 частини третьої статті 378 КАС України передбачено, що невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Отже, невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, у справах щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення. При цьому, зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Судом встановлено, що на виконання рішення суду позивачу призначена пенсія, здійснений перерахунок з 12.10.2021 та нарахована заборгованість у розмірі 187871,89 грн, що обліковується в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області. Фактичну виплату заборгованості наразі не проведено. 
У листі №18799-19398/Е-02/8-1700/25 від 03.10.2025 відповідач повідомив позивача, що питання щодо виконання рішення в частині виплати заборгованості здійснюється у відділі обслуговування громадян (сервісному центрі) за місцем перебування на обліку.
Отже, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 у справі №440/7847/22, яке набрало законної сили 18.07.2023, на теперішній час не виконано в частині виплати на користь заявника суми перерахованої пенсії.
Відмовляючи в задоволенні заяви позивача суд першої інстанції виходив з того, що ГУПФУ в Рівненській області було визначене за принципом екстериторіальності для розгляду заяви про призначення пенсії позивача та прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії. Однак такий суб`єкт владних повноважень не є органом, що нараховує та виплачує пенсію, позаяк така виплачується за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи (пенсіонера).
Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 у справі № 440/7847/22 обов`язок здійснити нарахування і виплату призначеної ОСОБА_1 покладено саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Вказане судове рішення набрало законної сили, а отже підлягає виконанню. 
У свою чергу, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 у справі №440/7847/22 в частині виплати перерахованої пенсії не виконується відповідачем вже більше двох років, що є безумовною підставою для зміни способу і порядку судового рішення у цій категорії справ відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 378 КАС України.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що обставини, на які послався суд першої інстанції, не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні поданої позивачем заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі № 440/7847/22, враховуючи наявність для цього підстав, передбачених ч. 3 ст. 378 КАС України.
Колегія суддів зауважує, що основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно неповного з`ясування судом обставин та доказів, що мають значення для справи, з наведених підстав, спростовують висновки суду першої інстанції та колегією суддів приймаються до уваги.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За змістом частини 1 ст. 387 КАС України саме суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу належить передати для продовження розгляду до суду першої інстанції для розгляду заяви позивача. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 по справі № 440/7847/22 - скасувати.
Справу № 440/7847/22 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі №440/7847/22. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко   Т.С. Перцова