П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/9361/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Джабурія О.В.,
– Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року, прийняте у складі суду судді Ярощука В.Г. в місті Миколаїв, по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому позивач просив суд стягнути з відповідача в рахунок погашення податкового боргу 41013,69 грн, а саме з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (18010300) у сумі 40001,40 грн на користь місцевого бюджету Воскресенської ТГ; податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (18010200) у сумі 818,94 грн на користь місцевого бюджету Мішково-Погорілівської ТГ; земельного податку з фізичних осіб ( 18010700) у сумі 193,35 грн на користь місцевого бюджету Миколаївської ТГ.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року позов Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 40914 (Сорок тисяч дев`ятсот чотирнадцять) гривень 61 копійка в рахунок погашення податкового боргу: з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості, (11011300) у розмірі 40001 (Сорок тисяч одна) гривня 40 копійок (рахунок розмежування Казначейства територія Воскресенської селищної територіальної громади); з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості, (18010200) у розмірі 818 (Вісімсот вісімнадцять) гривень 94 копійки на користь місцевого бюджету Мішково-Погорілівської сільської територіальної громади; із земельного податку з фізичних осіб (18010700) у розмірі 94 (Дев`яносто чотири) гривні 27 копійок на користь місцевого бюджету Миколаївської міської територіальної громади. Відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості із земельного податку з фізичних осіб (18010700) у розмірі 99 (Дев`яносто дев`ять) гривень 08 копійок на користь місцевого бюджету Миколаївської міської територіальної громади.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильним застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у вказаній частині в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що ставка зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (гаражів) на території Воскресенської селищної ради становить 0% для фізичних осіб, тому висновок суду, що позивач повинен сплатити податок, а податкове повідомлення рішення є законним не відповідає дійсним обставинам справи. Апелянт зазначає, що суд при розгляді справи повинен був перевірити підстави законності нарахування податкового боргу та врахувати доводи відповідача щодо протиправності податкового повідомлення-рішення.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у відповідача наявна непогашена податкова заборгованість:
1) з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості, (11011300) у розмірі 40001,40 грн (рахунок розмежування Казначейства територія Воскресенської селищної територіальної громади) на підставі ППР (форма «Ф») від 22.05.2024 № 0493848-2410-1420-UA48060050000074873;
2) із земельного податку з фізичних осіб (18010700) у сумі 193,35 грн. (місцевий бюджет Миколаївської міської територіальної громади) на підставі ППР (форма «Ф»):
від 17.05.2023 № 3553998-2407-1403 за період 2023 року у сумі 94,27 грн;
від 03.04.2024 № 561993-2407-1403-UA48020050000071713 за період 2024 року у сумі 99,08 грн;
3) пені з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості, (18010200) у сумі 818,94 грн (місцевий бюджет Мішково-Погорілівської сільської територіальної громади), нарахованої на ППР від 27.04.2018 № 0365269- 1302-1420 за 2017 рік у сумі 31920,00 гривні.
ППР від 22.05.2024 № 0493848-2410-1420-UA48060050000074873 позивач отримав 30.07.2024, ППР від 27.04.2018 № 0365269- 1302-1420 – 05.07.2018, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) до поштових відправлень № 0600944917753 і № 5400133543488 відповідно.
ППР від 17.05.2023 № 3553998-2407-1403 відповідач не отримав, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) від 01.07.2023 до поштового відправлення № 5400501417110.
Позивач виставив відповідачу податкову вимогу від 29.05.2025 № 1800-53 (форма «Ф») на суму 41013,99 грн, яку він не отримав у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) від 21.06.2025 до поштового відправлення № 0601153327363.
Зазначену податкову вимогу відповідач в адміністративному або судовому порядку не оскаржив.
Загальний розмір податкового боргу відповідача на день звернення позивача до суду становив 41013,69 грн, що підтверджується відповідним розрахунком позивача та витягами з інтегрованої картки платника.
З метою стягнення з відповідача вищенаведеного податкового боргу позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Аналіз вказаної норми дає підстави стверджувати про відсутність обов`язку контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу. Тобто, в разі коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється.
Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно пунктів 58.1., 58.2., 58.3 статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 42.2. статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року (справа №810/3116/18) зазначено, що відповідно до пункту 42.2. статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Судом також зазначено, що неотримання поштової кореспонденції, яка направляється контролюючим органом на адресу платника податків є зловживанням останнім правом платника податків бути повідомленим контролюючим органом щодо прийнятих стосовно нього рішень.
Так, відповідно до матеріалів справи, податковий борг виник згідно податкових повідомлень-рішень від 17.05.2023 № 3553998-2407-1403, від 03.04.2024 № 561993-2407-1403-UA48020050000071713. від 22.05.2024 № 0493848-2410-1420-UA48060050000074873 від 27.04.2018 № 0365269- 1302-1420.
ППР від 22.05.2024 № 0493848-2410-1420-UA48060050000074873 позивач отримав 30.07.2024, ППР від 27.04.2018 № 0365269- 1302-1420 – 05.07.2018, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) до поштових відправлень № 0600944917753 і № 5400133543488 відповідно.
ППР від 17.05.2023 № 3553998-2407-1403 відповідач не отримав, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) від 01.07.2023 до поштового відправлення № 5400501417110.
Враховуючи абзац другий пункту 42.5 статті 45 ПК України, усі ППР вважаються врученими відповідачу належним чином.
У зв`язку з виникнення у відповідача податкового боргу позивач виставив йому податкову вимогу від 29.05.2025 № 1800-53 (форма «Ф») на суму 41013,99 грн., яку він не отримав у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) від 21.06.2025 до поштового відправлення № 0601153327363.
Враховуючи абзац другий пункту 42.5 статті 45 ПК України, податкова вимога вважається врученою відповідачу належним чином.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач не надав доказів надсилання та отримання відповідачем ППР від 03.04.2024 № 561993-2407-1403-UA48020050000071713 за період 2024 року у сумі 99,08 гривні. За таких обставин суд прийшов до висновку, що сума податкового зобов`язання за вказаним ППР не є узгодженою, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Водночас відповідно до інтегрованої картки платника позивач нарахував відповідачу за податковими зобов`язаннями за ППР від 27.04.2018 № 0365269- 1302-1420 пеню з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості (18010200), у сумі 818,94 гривні.
Таким чином, загальна сума узгодженого податкового боргу складає 40914,61 грн., що узгоджується також з відомостями розрахунку податкового боргу, наданого позивачем під час звернення до суду з адміністративним позовом.
Доказів сплати заборгованості у розмірі 40914,61 грн матеріали справи не містять.
Доводи апеляційної скарги фактично ґрунтуються на незгоді апелянта із вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки ставка зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (гаражів) на території Воскресенської селищної ради становить 0% для фізичних осіб, що на переконання апелянта свідчить про неправомірність податкових-повідомлень рішень. Водночас відомостей щодо оскарження відповідачем вищезазначених податкових повідомлень-рішень в адміністративному або судовому порядку матеріали справи не містять.
Слід зазначити, що у межах даної справи предметом доказування є: обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України тощо. При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом цього позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, якими були визначені відповідні зобов`язання, не є предметом дослідження у справі (постанова Верховного Суду від 18 квітня 2019 року по справі № 813/2092/15).
За таких обставин, за умови чинності податкових повідомлень-рішень, на підставі яких було визначеного суми фінансових (штрафних) санкцій відносно відповідача), доводи апеляційної скарги в цій частині виходять за межі предмету дослідження у даній справі та судом апеляційної інстанції відхиляються.
Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року – залишити без задоволення. 
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька