ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2026 р.  м. Київ Справа № 911/2715/25 

Суддя Господарського суду Київської області Смірнов О.Г., за участю секретаря судового засідання Дубенко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №911/2715/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Сервіс-агро” (09021, Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Красноліси, вул. Шевченка Тараса, буд. 66)
до відповідача: Сквирської міської ради (09001, Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Сквира, вул. Болсуновського Карла, буд. 28)
про стягнення 516576,27 грн. та зобов`язати вчинити дії

за участю представників:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
СУТЬ СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю “Сервіс-агро” звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Сквирської міської ради про стягнення 516576, 27 грн. та зобов`язати вчинити дії. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2025 вищевказану позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.
Ухвалою суду від 02.09.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Сервіс-агро” залишено без руху в порядку ч. 1 ст. 174 ГПК України.
11.09.2025 через систему “Електронний суд” від позивача надійшла заява, відповідно до якої усунуто недоліки, які зумовили залишення позовної заяви без руху. До вказаної заяви позивачем долучено позовну заяву в уточненій редакції.
11.09.2025 через систему “Електронний суд” від позивача надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, а саме Головне управління Державної казначейської служби України у Київської області. 
11.09.2025 через систему “Електронний суд” від позивача надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, а саме Головне управління Державної казначейської служби України у Київської області.
Ухвалою суду від 25.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.11.2025 о 10:45.
05.11.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву/клопотання про проведення судового засідання без участі представника відповідача, в якому останній просить суд розгляд справи №911/2715/25, підготовче засідання в якій призначене на 06.11.2025 о 10:45, проводити за відсутності представника Сквирської міської ради. У вказаному клопотанні відповідач зазначив, що позовні вимоги не підтримує.
06.11.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про залишення без розгляду процесуальних документів, поданих відповідачем, після спливу встановлених судом процесуальних строків.
Безпосередньо в судовому засіданні 06.11.2025, з урахуванням пояснень, а також змісту та прохальної частини клопотання Сквирської міської ради (вх. №15375/25 від 05.11.2025) судом прийнято його до розгляду в якості клопотання про проведення судового засідання без участі представника відповідача.
Ухвалою суду від 06.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення Головного управління Державної казначейської служби України у Київської області до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та відкладено підготовче засідання на 20.11.2025 о 12:00.
07.11.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про залишення без розгляду процесуальних документів, поданих відповідачем, після спливу встановлених судом процесуальних строків. 
19.11.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли пояснення на клопотання відповідача від 05.11.2025, до яких позивачем долучено фотознімки земельної ділянки. 
Ухвалою суду від 20.11.2025 постановлено залишити без розгляду письмові пояснення позивача (вх. №16188 від 19.11.2025). Разом з тим, фотозображення, додані до зазначених письмових пояснень судом постановлено долучити до матеріалів справи, оскільки в судовому засіданні 06.11.2025 суд надав можливість позивачу їх надати. Вказаною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі №911/2715/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.12.2025 о 12:00.
20.11.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 20.11.2025 о 12:00, без участі представника Сквирської міської ради. 
Судове засідання призначене на 11.12.2025 о 12:00 не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Смірнова О.Г. на навчанні з 11.12.2025 по 12.12.2025 включно.
Ухвалою суду від 05.12.2025 повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю “Сервіс-агро” та Сквирську міську раду про те, що судове засідання у справі №911/2715/25 відбудеться 18.12.2025 о 11:30.
17.12.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 18.12.2025 о 11:30, на іншу дату. 
Ухвалою суду від 18.12.2025 відкладено розгляд справи на 22.01.2025 о 10:45.
22.01.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 22.01.2026 о 10:45, на іншу дату. 
У зв`язку з оголошенням на території міста Києва повітряної тривоги, задля збереження життя та здоров`я учасників справи, судове засідання у даній справі призначене на 22.01.2026 о 10:45 не відбулось. 
Ухвалою суду від 22.01.2026 призначено розгляд справи на 05.02.2026 о 14:15.
03.02.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 05.02.2026 о 14:15, на іншу дату.
У судове засідання 05.02.2026 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені.
За результатами розгляду клопотання позивача про відкладення розгляду справи, призначеної на 05.02.2026 о 14:15, на іншу дату, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на таке. 
Вказане клопотання мотивовано перебуванням представника позивача - адвоката Соболя Б.В. на лікарняному з 28.01.2026 по 06.02.2026. На підтвердження вказаних обставин представником позивача долучено до матеріалів справи медичну довідку від 28.01.2026. 
Так, суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.
Разом із тим, у відповідності до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Також суд наголошує, що норми чинного законодавства не обмежують представництво сторін конкретними особами, відтак, у позивача є можливість забезпечити участь будь-якого іншого уповноваженого представника для захисту своїх прав, при розгляді даної справи.
При цьому, суд зауважує, що клопотання позивача про відкладення розгляду справи, призначеної на 05.02.2026 о 14:15, на іншу дату було подано через систему «Електронний суд» керівником підприємства позивача – Губським В.Г. 
З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи позиції сторін, суд встановив.
Позов мотивовано тим, що позивачем було понесено витрати зі сплати орендної плати за договором, який було визнано судом недійсним, у зв`язку з чим, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю “Сервіс-агро”, відповідні витрати мають бути повернуті йому відповідачем, на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України. 
Так, 16.11.2020 між Красноліською сільською радою Сквирського району Київської області (правонаступником якої є Сквирська міська рада) (далі - Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Сервіс-агро” (далі - Орендар) було укладено Договір оренди земельної ділянки (далі – Договір), відповідно до п. 1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне володіння та користування (оренду) земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 28,4789 га, кадастровий номер земельної ділянки 3224082800:02:018:0002, що знаходиться в адміністративних межах Красноліської сільської ради Сквирського району Київської області (надалі - об?єкт оренди).
Згідно пунктів 1.2., 1.3. Договору цільове призначення земельної ділянки: землі сільськогосподарського призначення. Земельна ділянка знаходиться в стані придатному до використання за цільовим призначенням та відповідає встановленим законодавством вимогам. Земельна ділянка, яка передається в оренду, немає недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному цільовому використанню.
Розмір орендної плати земельної ділянки за даним Договором складає 75 557,36 грн. (сімдесят п?ять тисяч п??ятсот п?ятдесят сім грн. 36 коп.) Виплата орендної плати Орендарем Орендодавцеві здійснюється у національній валюті України (п. 2.1. Договору).
Пунктом 2.3. Договору передбачено, що строк виплати орендної плати: орендна плата сплачується щорічно не пізніше 31 грудня поточного року за поточний рік.
Відповідно до п. 3.1. Договору передання Об?єкту оренди від Орендодавця до Орендаря здійснюється на підставі даного договору та після його державної реєстрації. Сторони узгодили, що передача земельної ділянки Орендареві в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення.
Пунктами 4.1., 4.2. Договору встановлено, що у разі припинення або розірвання цього договору Орендар зобов?язаний повернути Орендодавцеві земельну ділянку. Орендар повертає земельну ділянку з урахуванням її нормального зносу та інших чинників. Повернення земельної ділянки Орендодавцеві Орендарем здійснюється на підставі даного Договору за актом повернення земельної ділянки. У разі якщо, на дату повернення земельної Орендодавцеві Орендарем на земельній ділянці знаходяться посіви, незібраний врожай - даний Договір вважається продовженим до звершення робіт по збиранню врожаю.
Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною зобов`язань, передбачених даним Договором (п. 11.2. Договору).
Позивач в позові зазначає, що він був добросовісним набувачем права оренди на згадану вище земельну ділянку і добросовісно виконував обов?язки, сплачуючи всі необхідні платежі за неї.
Позивач вказує, що ним, як добросовісним орендарем, були понесені витрати, а саме сплачено до бюджету орендної плати, згідно Договору, в розмірі 313 008, 96 грн.
З позовної заяви вбачається, що згідно постанови Верховного Суду від 11.09.2024 у справі №911/1800/23 договір оренди земельної ділянки від 16.11.2020, який укладено між Красноліською сільською радою (правонаступник відповідач) Сквирського району (наразі Білоцерківський район) Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю “Сервіс-агро” щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3224082800:02:018:0002, площею 28,4789 га., що знаходиться в адміністративних межах Красноліської сільської ради Сквирського району Київської області (наразі Сквирська територіальна громада), визнано недійсним.
Позивач зазначає, що враховуючи вказану вище постанову Верховного Суду, він звернувся до відповідача з претензією від 18.11.2024 з вимогою відшкодувати кошти, які були ним витрачені, а також з вимогою скасувати державну реєстрацію Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3224082800:02:018:0002, площею 28,4789 га у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 27.11.2020, індексний номер 39545932, оскільки через це позивач не мав змоги припинити сплату єдиного податку для уникнення штрафних санкцій з боку податкових органів та сплати орендної плати. Вказану претензію позивачем долучено до матеріалів справи. 
З позовної заяви вбачається, що у відповіді на претензію (лист Сквирської міської ради від 16.12.2024) відповідач відмовився відшкодовувати безпідставно отримані кошти, але скасував державну реєстрацію Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3224082800:02:018:0002, площею 28,4789 га та надіслав акт прийому-передачі (повернення) згаданої земельної ділянки позивачу. Вказаний лист позивачем долучено до матеріалів справи.
Позивач також вказує, що Актом прийому-передачі (повернення) земельної ділянки від 31.12.2024, укладеним між Сквирською міською радою та ТОВ «Сервіс-Агро», позивачем було здійснено повернення земельної ділянки з кадастровим номером 3224082800:02:018:0002, загальною площею 28,4789 га з цільовим призначенням 01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сквирської міської територіальної громади за межами села Красноліси. Вказаний Акт позивачем долучено до матеріалів справи. 
За твердженням позивача земельна ділянка була повернута в стані, в якому вона була надана. 
Позивач наголошує на тому, що у зв?язку з тим, що Договір було визнано недійсним, він остаточно втратив право розпочати користуватись земельною ділянкою. Позивач вказує, що земельною ділянкою не користувався, а лише терпів постійні збитки не маючи доходів. Згадана земельна ділянка не могла бути використана за своїм призначенням, у зв?язку з тим, що це колишній колгоспний сад, який заріс самосійними чагарниками та деревами, які у зв?язку із судовими розглядами позивач не викорчовував, щоб не нести додаткові витрати, тобто позивач не мав змоги розпочати господарську діяльність - жодної вигоди з ділянки не отримано. Крім того позивач сплатив орендну плату без належної правової підстави, позивач поніс витрати на підготовку документації, він сплатив податок, пов?язаний з використанням земельної ділянки, якою фактично не мав права та змоги користуватись. 
За вказаних обставин, позивач вважає, що фактично здійснював фінансування бюджету та супутніх витрат без належної правової підстави, що згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України є підставою для повернення таких коштів.
З позову також вбачається, що 10.01.2025 позивачем відповідачу було надіслано уточнену претензію, згідно якої позивач вимагав погасити кошти, які було затрачено ним на виконання Договору оренди земельної ділянки від 16.11.2020. Вказану претензію позивачем долучено до матеріалів справи. 
Позивач також вказує, що своєю відповіддю від 07.02.2025 за №03-593 відповідач відмовив у поверненні затрачених позивачем коштів. Відповідний лист відповідача позивач долучив до матеріалів справи. 
При цьому, позивач в позові наголошує на тому, що норма ст. 21 Закону України «Про оренду землі» не застосовується до випадків визнання договору недійсним. 
Вказане вище стало підставою для звернення позивача до суду з позовною заявою, в якій останній просить суд стягнути з Сквирської міської ради на свою користь безпідставно набуті кошти з орендної плати у розмірі 313 008, 96 грн., інфляційні втрати у розмірі 194 691, 58 грн., три проценти річних у розмірі 8 875, 73 грн. та зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області повернути ці кошти за рахунок місцевого бюджету згідно з рішенням суду. 
Надавши правову кваліфікацію правовідносинам сторін, оцінивши та дослідивши надані до матеріалів справи докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Так, постановою Верховного Суду від 11.09.2024 у справі №911/1800/23 визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 16.11.2020, укладений між Красноліською сільською радою Сквирського району Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агро», щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3224082800:02:018:0002, площею 28,4789 га, що знаходиться в адміністративних межах Красноліської сільської ради Сквирського району Київської області (наразі Сквирська територіальна громада), який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 27.11.2020 індексний номер 39545932 та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агро» повернути Сквирській міській раді Київської області земельну ділянку з кадастровим номером 3224082800:02:018:0002, площею 28,4789 га, що знаходиться в адміністративних межах Красноліської сільської ради Сквирського району Київської області (наразі Сквирська територіальна громада).
В постанові Верховного Суду від 11.09.2024 у справі №911/1800/23 також було встановлено таке: «При вирішенні питання дотримання принципу пропорційності у спірних правовідносинах, суд касаційної інстанції враховує ту обставин, що оспорюваний договір є договором оренди, визнання недійсним якого не тягне за собою двосторонню реституцію, а лише повернення земельної ділянки. Також судом враховано ту обставину, що відповідач не заявляв жодних вимог про компенсацію будь-яких витрат, пов`язаних з укладенням цього договору оренди, проте відповідач не позбавлений права, за наявності відповідних підстав, вирішити таке питання в окремому провадженні.». 
За ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За положеннями ст. 1212 ЦК України, на які посилається позивач, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (стаття 1215 ЦК України).
З розрахунку позивача, наданого до позовної заяви, вбачається, що останнім, зокрема, заявлено до стягнення з відповідача витрати Товариства з обмеженою відповідальністю “Сервіс-агро” зі сплати орендної плати в загальному розмірі 313 008, 96 за період з 2020 року по 21.07.2025 року. 
Позивачем на підтвердження заявлених до стягнення безпідставно набутих грошових коштів відповідачем надано до суду виписку АТ «Перший український міжнародний банк» станом на 21.07.2025 по реєстрам операцій за період з 28.12.2020 по 21.01.2025, з якої вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю “Сервіс-агро” за вказаний період було сплачено на рахунок відповідача 313 009, 00 грн. орендної плати. 
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
За ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка (ч. 1 ст. 206 ЗК України).
За нормами п. п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.
Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1 ст. 288 ПКУ).
Згідно п. 269.1 ст. 269 ПК України встановлено, що платниками плати за землю є: платники земельного податку; власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); - землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Плата за землю віднесена до місцевих податків і є однією із складових податку на майно (пункт 10.11. статті 10 та пункт 265.1.3. статті 265 ПК України).
Згідно ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 вказаного Закону).
Відповідно до ч. 6 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" у разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.
Судом враховано, що матеріали справи не містять доказів створення відповідачем перешкод у використанні позивачем земельної ділянки, згідно умов Договору. 
Крім того, твердження позивача з приводу того, що він земельною ділянкою не користувався, у зв`язку з тим, що вказана земля в минулому була колгоспним садом, який заріс чагарниками та деревами, які позивач не викорчовував через судові розгляди, щоб не нести додаткові витрати, судом сприймаються критично, з огляду на наступне. 
Сторонами було підписано Договір, та відповідно погоджено п. 1.3. Договору згідно якого земельна ділянка знаходиться в стані придатному до використання за цільовим призначенням та відповідає встановленим законодавством вимогам. Земельна ділянка, яка передається в оренду, немає недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному цільовому використанню.
При цьому, судом досліджено фотознімки земельної ділянки, надані позивачем, та встановлено, що з них неможливо з`ясувати, чи земельна ділянка знаходиться в непридатному для використання стані, а також чи вона суцільно вкрита чагарниками та деревами. Крім того, неможливо встановити станом на яку дату були зроблені відповідні фотознімки земельної ділянки. 
З матеріалів позовної заяви також вбачається, що позивачем, крім сплати орендної плати, вчинялись дії спрямовані на оформлення технічної документації на земельну ділянку, сплачувався єдиний податок четвертої групи на земельну ділянку. 
Так, за вказаних обставин, неможливо встановити, що позивач не користувався земельною ділянкою з листопада 2020 року до 31.12.2024 (до дати підписання сторонами Акту прийому-передачі (повернення) земельної ділянки). 
Відтак, згідно умов Договору та чинного законодавства, позивач сплачував орендну плату за кожен місяць користування земельною ділянкою, а тому, грошові кошти сплачені позивачем за орендну плату не є відповідачем безпідставно набутими.
При цьому, суд зазначає, що нереалізація позивачем за час оренди земельної ділянки своїх господарських намірів не є підставою для звільнення від обов`язку оплачувати користування нею та відноситься до ризиків підприємницької діяльності.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. ст. 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі “Трофимчук проти України” Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, на підставі повного, всебічного та безпосереднього дослідження наявних в матеріалах справи доказів в сукупності з урахуванням всіх обставин справи, законодавчо визначеного обов`язку суб`єктів господарювання на платній основі провадити користування землею, ненадання до матеріалів справи переконливих доказів відсутності фактичного використання земельної ділянками, суд дійшов висновку про не обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 313 008, 96 грн. безпідставно набутих відповідачем коштів з орендної плати та відповідно відмовляє у їх задоволенні.
Оскільки, інша частина позовних вимог є похідною вимогам від основного боргу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.
Решта доводів сторін, а також всі подані докази судом уважно досліджено та розглянуто, однак вони не спростовують вказаних висновків суду.
Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 ГПК України покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю “Сервіс-агро”.
Керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 74, 86, 123, 129, 233, 236, 238, ч. 1 ст. 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Сервіс-агро” до Сквирської міської ради відмовити.
2. Витрати зі сплати судового збору покласти на позивача – Товариство з обмеженою відповідальністю “Сервіс-агро”.

Повний текст рішення складено 31.03.2026.

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.