Народицький районний суд Житомирської області    

Справа № 284/64/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ
06 квітня 2026 року селище Народичі
Народицький районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Діброви О.В.,
з секретарем Ніконенко О.І.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулось з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором в сумі 5583 гривні, яка складається із тіла кредиту в сумі 3000 гривень, відсотків в сумі 2583 гривні, а також 2662 гривні 40 копійок витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору.
Свої вимоги мотивує тим, що 09 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір, який був підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, натомість, відповідач обов`язок щодо погашення заборгованості за кредитом належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість у вищезазначеній сумі. 
Ухвалою суду від 25 лютого 2026 року постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Сторони про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином; представник позивача в позовній заяві зазначив, що просить судовий розгляд проводити без його участі та не заперечує щодо заочного розгляду справи; відповідач про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки не повідомила та відзив на позовну заяву не подала.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 09 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та відповідачем в електронній формі укладено кредитний договір №09.06.2023-010000158 від 09 червня 2023 року, предметом якого було надання останній кредиту в сумі 3000 гривень на 42 дні, тобто, до 20 липня 2023 року. 
Зазначене підтверджується пропозицією про укладення кредитного договору (офертою) (а.с. 13-19), заявкою від 09 червня 2023 року (а.с. 20-22), додатком до анкети Позичальника від 09 червня 2023 року (а.с. 9-11) та підтвердженням кредитного договору №09.06.2023-010000158 від 09 червня 2023 року (а.с.23-24), які були підписані відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора Т815, відправленого на номер телефону НОМЕР_1 .
Разом з цим, обмірковуючи правомірність та обґрунтованість позовних вимог, суд зважає на таке.
Однією із засад цивільного судочинства є його диспозитивність. 
З огляду на зазначений принцип, керуючись положеннями статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частин 1 та 5 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №09.06.2023-010000158 від 09 червня 2023 року, яка згідно наданого суду розрахунку заборгованості (а.с.40-50) станом на 26 січня 2026 року має розмір 5583 гривні, що складається із тіла кредиту в сумі 3000 гривень та залишків відсотків в сумі 2583 гривні.

За приписами частини першої статті 1046 та частини другої статті 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей. Саме в обов`язок позивача входить довести не лише факт підписання договору, а і факт передачі грошей.
Аналогічні за змістом правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі №6-1967цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі №464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 жовтня 2020 року в справі №194/1126/18. Тобто, судова практика зі спірних правовідносин є сталою і незмінною.
Обґрунтовуючи правомірність своїх тверджень про те, що відповідач отримав кредитні кошти 09 червня 2023 року, позивач надав суду квитанцію про перерахунок коштів №2306558932 (номер 3 у переліку додатків до позовної заяви, а.с. 8). 
Дослідивши надану позивачем квитанцію №2306558932 (а.с. 39), суд з`ясував, що зазначений документ підтверджує перерахування грошових коштів в сумі 3000 гривень, здійснене 12 травня 2023 року за договором №12.05.2023-100000371, тобто до виникнення правовідносин, які є предметом судового розгляду, та на виконання іншого договору.
Отже, суду не надано належних та допустимих доказів факту передачі грошей за кредитним договором №09.06.2023-010000158 від 09 червня 2023 року.
Суд також вважає, що розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, не є самодостатнім та беззаперечним доказом на підтвердження факту отримання кредитних коштів.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому, в їх задоволенні слід відмовити за безпідставністю.
Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в сумі 2662 гривні 40 копійок.
З огляду на приписи частини першої статті 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає.
Керуючись статтями 3, 10, 141, 259, 263, 265, 273, 430 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В:
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором за кредитним договором №09.06.2023-010000158 від 09 червня 2023 року в сумі 5583 гривні, відмовити за безпідставністю.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Про перегляд заочного рішення відповідачем до Народицького районного суду Житомирської області може бути подана заява протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду до Житомирського апеляційного суду. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37356833.
Представник позивача: Мохир Ярослав Вікторович, місце перебування: вул. Саксаганського, 133-а, м. Київ, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Повне рішення суду складено 06 квітня 2026 року. 
Суддя:	  	Олександр ДІБРОВА