17.04.26
22-ц/812/738/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 року м. Миколаїв 

справа №487/8087/25
провадження №22-ц/812/738/26

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого Локтіонової О. В.,
суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,
із секретарем судового засідання – Колосовою О. М.,
за участі представника позивачки – ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана через її представника ОСОБА_1 , на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Скоринчук К. М. у приміщенні суду у м. Миколаєві, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Миколаївської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В жовтні 2025 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала наступним.
Позивачка зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_8 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 22/100 часток у праві власності на домоволодіння із відповідною часткою господарських та побутових споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Вона прийняла спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Рибачук О. В. з відповідною заявою. Нотаріусом заведена спадкова справа №23/2023. Інші спадкоємці спадщину не прийняли.
У серпні 2025 року вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову у цьому з підстав виділення частини житлового будинку в окрему адресу та зміни часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок, який підлягає спадкуванню. 
В жовтні 2025 року КП ММБТІ за її замовленням виконало перерахунок ідеальних часток домоволодіння, внаслідок чого частки співвласників визначено як: ОСОБА_8 – 45/100, ОСОБА_3 – 27/100, ОСОБА_4 – 28/100.
Оскільки нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 45/100 часток у праві власності на домоволодіння із відповідною часткою господарських та побутових споруд по АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2026 року у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем підтверджено належними доказами поза будь-яким сумнівом факт смерті її батька, прийняття нею спадщини після його смерті, належність її батьку 22/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та підставу звернення її до суду за захистом прав – відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак збільшення частки спадкодавця на житловий будинок з 22/100 до 45/100 внаслідок перерахунку без надання опису його здійснення та за наявності інформації про існування самочинного будівництва, належного, зокрема, ОСОБА_8 , а також відсутності інформації щодо узаконення такого самочинного будівництва, урахування чи не врахування його при здійсненні перерахунку часток, вказує на недостатність доказів для з`ясування всіх фактичних обставин справи для задоволення позову. 

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 через представника ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог. 
Обґрунтовуючи свою скаргу, позивачка зазначала, що у встановленому законом поряду прийняла спадщину після смерті батька. Проте нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав зміни розміру частки спадкодавця у праві власності на домоволодіння у зв`язку з наданням нової адреси частинам домоволодіння, які належать ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
При цьому позивач, посилаючись на статтю 357 ЦК України, Інструкцію щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затверджену наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18 червня 2007 року зазначала, що до розрахунку частки кожного співвласника не включаються самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна. Добудови і прибудови, зроблені кожним із співвласників до належних їм часток без згоди інших співвласників, не змінюють їх розмір часток співвласників у праві спільної часткової власності.
Відповідно до висновку судового експерта Лесків С. А. від 04 лютого 2026 року №125-0072/1 реальна частка у праві власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_8 станом на час проведення судової експертизи, становить 45/100 часток.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_8 .
Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частки у праві власності на домоволодіння з належними до нього господарськими та побутовими спорудами по АДРЕСА_1 . Частка домоволодіння належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності від 27.04.1989. Згідно з свідоцтвом домоволодіння складалося з 3 житлових будинків.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №442298174 від 05 вересня 2025 року:
- ОСОБА_5 є власником (1/1) житлового будинку по АДРЕСА_2 ;
- співвласниками будинку АДРЕСА_1 є: ОСОБА_4 (раніш ОСОБА_9 ) – 18/100 частки, ОСОБА_10 - 24/100 частки, ОСОБА_8 – 22/100 частки, ОСОБА_7 – 5/100 частки, ОСОБА_6 – 5/100 частки, ОСОБА_11 – 26/100 частки. 
У цій інформації вказано, що самовільно побудовано: в житловому будинку літ. А зменшена житлова площа на 8,2 кв. м за рахунок переобладнання та збільшена загальна площа на 2,4 кв. м за рахунок сіней літ. а (3), житлова прибудова А’ загальною площею 8,3 кв. м, житловою площею 8,3 кв. м; літ. С, Р, літ. Г переобладнано з сараю, літ. б збільшений в розмірах, самовільний захват землі 24 кв. м. за рахунок житлової прибудови літ. А’ – належить ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , згідно з довідкою адміністрації Заводського району №460 від 26 вересня 2008 року. 
Згідно з технічним паспортом на домоволодіння, довідками КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 18.03.2024, 16.10.2025 та актом обстеження від 06.10.2025 26/100 часткам домоволодіння, що належали ОСОБА_11 , у 2019 році надано адресу: АДРЕСА_2 . У 2020 році 5/100 часткам домоволодіння, що належали ОСОБА_6 , та 5/100 часткам домоволодіння, що належали ОСОБА_7 , надано адресу: АДРЕСА_1 .
На земельній ділянці по АДРЕСА_1 знаходяться: житловий будинок (літера «А-1», житлова площа 47,7 кв.м, загальна площа 68,9 кв.м), житловий будинок (літера «П-1», житлова площа 30,7 кв.м, загальна площа 44,8 кв.м), гараж (літера «Г»), вбиральня (літера «Р»), навіс (літера «С»), навіс (літера «Т1»), сарай (літера «Ф»), ворота (№7), замощення («І»), замощення («ІІ»). 
Вказані приміщення знаходяться у користуванні: ОСОБА_2 (частина житлового будинку літ.А-1 (приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9) житлова площа 28,6 кв.м, загальна площа 48,2 кв.м, гараж літ.Г, навіс літ.С, вбиральня літ.Р; ворота №7 замощення І, ІІ – в загальному користуванні); ОСОБА_3 (житловий будинок літ. П-1, житлова площа 30,7 кв.м, загальна площа 44,8 кв.м, навіс літ.Т1; ворота №7 замощення І, ІІ – в загальному користуванні); ОСОБА_4 (частина житлового будинку літ.А-1 (приміщення 3-2, 3-3, 3-4), житлова площа 19,1 кв.м, загальна площа 20,7 кв.м, сарай літ.Ф; ворота №7 замощення І, ІІ – в загальному користуванні).
У технічному паспорті та довідках КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» відсутнє посилання на те, що на території домоволодіння є будівлі, які були побудовані самочинно.
Згідно з довідкою КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 16.10.2025 ідеальні частки співвласників до перерахунку складали: ОСОБА_8 – 22/100, ОСОБА_3 – 24/100, ОСОБА_9 – 18/100, ОСОБА_11 – 26/100, ОСОБА_6 – 5/100, ОСОБА_7 – 5/100. Після перерахунку, з урахуванням надання частині домоволодіння нових адрес, ідеальні частки співвласників складають: ОСОБА_8 (померлий) – ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 – 27/100, ОСОБА_4 ( ОСОБА_9 померла) – 28/100.
З спадкової справи №23/2023 після смерті ОСОБА_8 вбачається, що позивачка 27 травня 2023 року звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Рибачук О. В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька – ОСОБА_8 .
У цей же день ОСОБА_12 (син спадкодавця) подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини.
ОСОБА_2 були надані нотаріусу наступні документи: паспорт громадянина України, свідоцтво про смерть ОСОБА_8 , свідоцтво про право власності на домоволодіння від 27 квітня 1989 року, довідку-характеристику КП «ММБТІ» №2-928 від 18 березня 2024 року з описом технічних характеристик об`єкта нерухомості. 
Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Рибачук О. В. від 30 серпня 2025 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Нотаріус зазначила, що в зв`язку з виділенням часток в спільній частковій власності на житловий будинок в окрему адресу, змінилась частка у справі спільної часткової власності на житловий будинок, що підлягає спадкуванню, та змінився технічний опис об`єкта нерухомого майна. За життя співвласника не було укладено договорів про поділ нерухомого майна та не було проведено реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на нерухоме майно в зв`язку з перерахунком ідеальних часток у власності. У зв`язку з виділенням частини житлового будинку в окрему адресу та зміною часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що підлягає спадкуванню, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 22/100 частки та/або будь-яку іншу частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 неможливо. Повноважень щодо визначення відповідної частки у праві спільної часткової власності нотаріус не має.
Відповідно до висновку судового експерта Лесків С. А. від 04 лютого 2026 року №125-0072/1 реальна частка у праві власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_8 на праві власності станом на час проведення судової експертизи, складає 45/100 часток.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування
Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Відповідно до ст.355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частини 1, 3 статті 358 ЦК України визначають, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. 
Пункт 162 Порядку проведення технічної інвентаризації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №488 від 12 травня 2023 р., який набрав чинності 19 травня 2023 року, передбачає, що розрахунок розміру часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється виконавцем на підставі договору, укладеного з усіма співвласниками за заявами всіх співвласників об`єкта нерухомого майна.
У разі невідповідності розмірів часток, зазначених у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна.
Під час розрахунку розміру частки у спільній власності на об`єкт нерухомого майна кожного співвласника визначається вся площа об`єкта нерухомого майна, а також площа, яка належить кожному співвласнику окремо.
У новоутворених самостійних об`єктах частки розраховуються для всіх співвласників.
Розрахунок розміру часток у спільній власності на житлові будинки садибного типу, садові, дачні будинки, будівлі, споруди, комплекси будівель і споруд, квартири здійснюється пропорційно загальній площі об`єкта нерухомого майна.
Об`єкти нерухомого майна (їх частини), побудовані без дотримання вимог законодавства у сфері будівництва, у розрахунку часток не враховуються.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно із частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За правилами частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).
Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що збільшення частки спадкодавця на житловий будинок з 22/100 до 45/100 внаслідок перерахунку часток без надання опису його здійснення та за наявності інформації про існування самочинного будівництва, належного, зокрема, ОСОБА_8 , а також відсутності інформації щодо узаконення такого самочинного будівництва, урахування чи не врахування його при здійсненні перерахунку часток, вказує на недостатність доказів для з`ясування всіх фактичних обставин справи для задоволення позову. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.
Досліджені докази свідчать, що позивачка є спадкоємицею майна ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі належної йому частки у домоволодінні АДРЕСА_1 .
Ідеальні частки співвласників домоволодіння станом на 28.12.2012 р. складали: ОСОБА_8 – 22/100, ОСОБА_3 – 24/100, ОСОБА_9 – 18/100, ОСОБА_11 – 26/100, ОСОБА_6 – 5/100, ОСОБА_7 – 5/100. 
У 2019 році 26/100 часткам домоволодіння, що належали ОСОБА_11 , було надано адресу: АДРЕСА_2 . У 2020 році 5/100 часткам домоволодіння, що належали ОСОБА_6 , та 5/100 часткам домоволодіння, що належали ОСОБА_7 , надано адресу: АДРЕСА_1 .
Отже, співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 залишилися ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 .
Після перерахунку ідеальні частки співвласників складають: ОСОБА_8 (померлий) – 45/100, ОСОБА_3 – 27/100, ОСОБА_4 ( ОСОБА_9 померла) – 28/100.
При розрахунку розміру часток у спільній власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» не вказувало про наявність на території домоволодіння об`єктів нерухомого майна (їх частини), побудованих без дотримання вимог законодавства у сфері будівництва. 
Розмір частки ОСОБА_8 підтверджений також висновком судової будівельно-технічної експертизи №125-0072/1 від 04.02.2026.
Експерт у висновку вказала, що самочинно побудовані об`єкти нерухомого майна до розрахунку не враховувалися. Відповідно до даних архівної інвентаризаційної справи МБТІ на земельній ділянці по АДРЕСА_1 самочинно побудовані будівлі відсутні.
Таким чином ідеальні частки співвласників домоволодіння по АДРЕСА_1 після виділення частини домоволодіння в окремі адреси у 2019, 2020 рр., тобто за життя спадкодавця, становили: ОСОБА_8 – 45/100, ОСОБА_3 – 27/100, ОСОБА_4 – 28/100.
Оскільки позивачка є спадкоємицею першої черги після смерті батька ОСОБА_8 , прийняла його спадщину у належному порядку, але не змогла її оформити у нотаріальному порядку через відмову нотаріуса, то, на думку колегії суддів, заявлені нею позовні вимоги підлягають задоволенню у судовому порядку, тому що досліджені докази доводять належність її батькові за життя 45/100 частки у праві власності на домоволодіння з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
За вказаного позивачка має право на визнання за нею у судовому порядку права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 45/100 частки у праві власності на домоволодіння з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана через її представника ОСОБА_1 , задовольнити.
Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Миколаївської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 45/100 частки у праві власності на домоволодіння з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова 

Повне судове рішення складено 17 квітня 2026 року.