Справа № 357/15257/25
Провадження № 2-др/357/52/26

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,

В С Т А Н О В И В :

08.04.2026 року заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просить змінити їй прізвище з « ОСОБА_2 » на дошлюбне « ОСОБА_3 ».
В обґрунтування заяви вказано, що заочне рішення суду від 10.12.2025 не містить відомостей про зміну її прізвища, хоча вона просила суд про це в позовній заяві.
Лист про надходження вказаної заяви на адресу суду надіслано сторонам.
Жодних заяв на адресу суду не находило.
Заява про ухвалення додаткового рішення розглянута в тому ж порядку, що і рішення суду по суті справи.
В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.
Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.12.2025 у справі № 357/15257/25 повністю задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , зареєстрований 24.02.2012 Виконавчим комітетом Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис № 1. 
Вказаним рішенням суду встановлено, що до реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 мала прізвище « ОСОБА_3 ».
З резолютивної частини рішення суду вбачається про відсутність відомостей про зміну прізвища позивачки з « ОСОБА_2 » на дошлюбне « ОСОБА_3 », хоча прохальна частина позовної заяви містить заявлену вимогу щодо цього. 
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також не вирішення окремих процесуальних питань, зокрема, розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.
Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.
Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 16.04.2018 у справі № 923/631/15.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність вирішення наведеного вище питання шляхом ухвалення додаткового рішення.
Керуючись ст. 2, 4, 13, 81, 264, 265, 270, 280, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.
Відновити ОСОБА_1 дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня підписання (складення).
Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручено в день його підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Суддя   	А. Ю. Цуранов