Справа № 127/7856/25
Провадження 2-др/127/17/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткове)
27 лютого 2026 року 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В.,
секретаря судового засідання Соушко Ю.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Покоєвича Андрія Олексійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2026 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, у задоволенні позову суд ухвалив відмовити.
Суд не вирішував питання понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу при ухваленні рішення у справі.
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Покоєвич Андрій Олексійович 18.02.2026 подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу).
Позивач у судовому засіданні просила відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу.
Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв та клопотань до суду не подавали. 
Суд, розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Також, відповідно до правової позиції об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за змістом п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього кодексу).
Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року в справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц.
З матеріалів цивільної справи встановлено, що позивач на підтвердження витрат на правничу допомогу надав: Договір про надання правової допомоги від 15.04.2025, ордер, квитанцію до прибуткового касового ордера №б/н від 15.04.2025, розрахунок витрат на правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 15.04.2025.
Відповідно до пункту 3.1 зазначеного договору вартість послуг за договором визначена у фіксованому розмірі та складає: 4000 грн - консультація та надання правової позиції; 12000 грн - підготовка та подання оскарження (відзиву) на позовну заяву в суді першої інстанції; 2000 грн - участь у судовому засіданні.
Згідно з поданим розрахунком витрат на правничу допомогу загальна вартість наданих послуг становить 22000 грн та складається з: зустрічі, консультації клієнта, узгодження правової позиції та ознайомлення з документами - 2 години, 4000 грн; підготовки та подання оскарження на позовну заяву - 4 години, 12000 грн; участі у трьох судових засіданнях - 3 години, 6000 грн.
Однак, визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог ст. 137, 141 ЦПК України суд зважає, що справа є незначної складності, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, зважає й на обсяг зібраних й поданих доказів, а також на час, витрачений адвокатом на надання послуг. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до співмірного та обґрунтованого розміру.
Суд враховує, що справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження, не відзначалась складністю фактичних обставин або складністю правового регулювання, не потребувала дослідження значного обсягу доказів чи застосування складних правових конструкцій.
Вартість консультації та формування правової позиції згідно з договором про надання правової допомоги становить 4000 грн за 2 години роботи. Суд визнає, що зазначена послуга є реальною та необхідною складовою надання правничої допомоги, оскільки перед підготовкою процесуальних документів адвокат зобов`язаний ознайомитися з обставинами справи та документами клієнта. Разом з тим, враховуючи незначну складність спору, відсутність складних фактичних обставин та спеціального правового аналізу, суд вважає, що заявлений розмір 4000 грн не відповідає критерію розумності та співмірності. З огляду на характер спору та обсяг необхідної підготовчої роботи, обґрунтованим є визначення вартості зазначеної послуги у розмірі 1000 грн.
Вартість підготовки та подання відзиву заявлена у розмірі 12000 грн за 4 години роботи. Поданий адвокатом Покоєвичем А.О. відзив на позовну заяву викладений на двох сторінках, водночас на одній сторінці фактично міститься розрахунок витрат на правничу допомогу, а змістовна частина заперечень проти позову займає лише одну сторінку тексту. З огляду на обсяг документа, характер викладених доводів та відсутність складних правових висновків, зазначення 4 годин робочого часу на підготовку такого відзиву є явно непропорційним та не підтверджується обсягом фактично виконаної роботи. Разом із відзивом адвокатом подано клопотання про виклик свідків, яке за змістом є типовим процесуальним документом та не потребує значного часу для підготовки. Суд вважає співмірним та обґрунтованим визначити вартість підготовки і подання відзиву у розмірі 2000 грн, що відповідає характеру та обсягу процесуального документа.
Щодо участі у судових засіданнях, суд враховує фактичну тривалість судових засідань, у яких брав участь адвокат, порядок розгляду справи (спрощене позовне провадження) та відсутність підвищеної складності спору, суд вважає заявлену суму 6000 грн завищеною та визначає розумний розмір компенсації за участь у судових засіданнях у сумі 2000 грн.
З огляду на викладене, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача 5000 гривень витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою.
Керуючись ст. 136, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Покоєвича Андрія Олексійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).
Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.
Повне рішення суду (додаткове) складено 27 лютого 2026 року.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя          В. В. Горбатюк