Справа № 635/9411/25
Провадження № 1-кп/635/216/2026
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

27 лютого 2026 року смт Покотилівка Харківський район Харківська область
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 , 
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12025221320000425 від 18.08.2025 за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні дитину-інваліда, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнає доведеним, що  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив правопорушення проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.
Так, постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.10.2024 року (справа № 639/6572/24, провадження № 3/639/2283/24), ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. Постанова набрала законної сили 29.10.2024.
Відповідно до статті ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення згідно зі ст. 129 Конституції України є однією з основних засад судочинства. 
Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Як установлено ст. 298 КУпАП, яка кореспондується із ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Однак, не зважаючи на це, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про факт притягнення його до адміністративної відповідальності та позбавлення права керування транспортними засобами, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 15.08.2025 близько 21:08, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, не маючи посвідчення водія, керував автотранспортним засобом марки «Fiat» моделі «Scudo» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: Харківська область, сел. Пісочин, вул. Паркова біля буд. 39, де був зупинений працівниками СРПП відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області та працівниками СРПП відділення поліції № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, щодо обставин його вчинення пояснив так, як це вказано у вироку, тому суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченої, при цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною і роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю. 
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4  покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання, обвинуваченого ОСОБА_4  не встановлено. 
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено. 
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4  встановлено, що він за місцем мешкання характеризується посередньо, має на утриманні дитину-інваліда 2008р.н., ФОП, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, раніше не судимий.
Суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, що відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України, призначити останньому покарання в межах санкції частини 1 статті 382 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.
Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні не застосовувались.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України. 
Керуючись ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
Речовий доказ: DVD-диск з відеофайлами з бодікамер, визнаний постановою старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 19.08.2025, який зберігається в матеріалах кримінального провадження №12025221320000425 від 18.08.2025, після набрання вироком законної сили – залишити в матеріалах кримінального провадження №12025221320000425 від 18.08.2025.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя         ОСОБА_1