Справа № 367/1257/26
Провадження №2/367/4172/2026

РІШЕННЯ
Іменем України
21 квітня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Мерзлого Л.В.
при секретарі Колодезній В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні в залі суду в м.Ірпінь цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс», третя особа: Бучанська міська рада, про зняття арешту з нерухомого майна,
ВСТАНОВИВ:
До Ірпінського міського суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява, в обґрунтування якої представник позивачів - адвокат Самійленко-Войнаровська І.О. вказує, що позивачі по справі є спадкоємцями свого батька – ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Фальковською Л.М. заведено спадкову справу до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .. Спадковим майном є квартира АДРЕСА_1 .
Додає, що позивачі звернулися до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Л.М. Фальковської, яка листом від 17.10.2025 за №590/02-14, повідомила про те, що за результатними перевірки було встановлено, що на спадкове майно ОСОБА_3 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , за постановою, б/н, 03.12.2002, виконавчою службою Ірпінського управління юстиції, накладено арешт, реєстраційний номер обстеження: 49523. Зареєстровано 02.07.2004 за № 49523 реєстратором: Ірпінська міська державна нотаріальна контора.
Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що відносно ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , наявний запис про обтяження №49523, дата державної реєстрації: 02.07.2004, реєстратор: Ірпінська міська державна нотаріальна контора згідно постанови б/н від 03.12.2002 виконавчої служби Ірпінського УЮ.
Ірпінським відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 30.10.2025 №46990 було повідомлено про неможливість надання інформації (копій документів) за виконавчими документами, які перебували на примусовому виконанні у відділ та були завершеними за період включно по 2020 та 2022 рік, зважаючи на закінчення терміну їх зберігання, що передбачений п.2 Розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями № 699/30567 від 08.06.2017 р., затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 №1829/5.
Разом з тим, позивачка ОСОБА_1 , зверталась до Київського обласного державного нотаріального архіву щодо надання копії Постанови про арешт майна боржника, на підставі якої було накладено заборону на ім`я ОСОБА_4 , у відповідь на що державний нотаріус зазначив, що інформацію щодо зняття заборони надати неможливо, у зв`язку з її відсутністю. З урахуванням вищевикладеного паперових носіїв, процесуальних документів зазначеного виконавчого провадження у Відділі не зберіглось.
Відповідно до копії Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.12.2002, виконавчою службою Ірпінського управління юстиції стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПКПП «Теплокомунсервіс» борг у сумі 589,99 грн. 
Заявою від 14.01.2026 року відповідач поінформував Ірпінський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області та Боржників Марковську К.В., ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , що на підставі п.9 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», просить закінчити виконавче провадження, що відкрито за виконавчим листом № 2-2531 від 18.01.2002 року, виданого Ірпінським міським судом, та винести відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження.
В порушення вказаних вимог закону арешт і заборона відчуження, накладений на майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , виконавцем не знято.
Таким чином арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності померлому батьку спадкоємців, порушує можливості реалізації позивачам своїх прав власності на вищезазначене нерухоме майно.
Враховуючи викладене, позивачі через свого представника – адвоката Самійленко-Войнаровську І.О. звернулись до суду з даним позовом, в якому просять скасувати арешт накладений на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , накладений на підставі постанови б/н від 03.12.2002 року Державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції про арешт нерухомого майна та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наступні записи від 02.07.2004 року за №49520, №49523 та №49531, реєстратор: Ірпінська міська державна нотаріальна контора, 08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Центральна, буд. 55; підстава обтяження: постанова про арешт нерухомого майна б/н від 03.12.2002 року, об`єкт обтяження: квартира, частина, адреса: АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду 16.02.2026 року відкрито провадження по справі у загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання та ухвалою суду від 10.03.2024 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 
В судове засідання сторони, їх представники та інші учасники справи в судове засідання не з`явились.
12.03.2026 року адвокат Самійленко-Войнаровська І.О., яка діє від імені та у інтересах позивача ОСОБА_5 подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, судові витрати просили залишити за позивачем.
Представник відповідача за довіреністю – Щербак О.М. подав до суду заяву, в якій просив слухати справу без участі представника Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс». Зазначив про визнання відповідачем позовних вимог, судові витрати просив покласти на позивача. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що 14.04.2020 року складено відповідний актовий запис №252, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14.04.2020 року, виданого Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). 
Як вбачається, приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Фальковською Л.М., при підготовці видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 , за законом після смерті ОСОБА_2 та здійсненням перевірки обтяжень по суб`єкту було встановлено, що на спадкове майно останнього, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , за Постановою б/н від 03.12.2002, виконавч службо Ірпінського управління юстиції, накладено арешт. Для видачі свідоцтва право на спадщину за законом на нерухоме майно померлого та з`ясування фактичної наявності чи відсутності арешту стосовно нерухомого майна, просила надати підтверджуючі відомості щодо відсутності арешту на нерухоме майно спадкодавця та/або інформацію щодо спростування даного факту.
Ірпінський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області, за результатами розгляду заяви позивачки, в межах компетенції повідомив, що відносно ОСОБА_2 , наявний запис про обтяження №49523, дата державної реєстрації 02.07.2004 року, реєстратор Ірпінська міська державна нотаріальна контора, згідно Постанови б/н від 03.12.2002 виконавчої служби Ірпінського УЮ. Вказали про неможливість надання інформації (копій документів) за виконавчими документами, які перебували на примусовому виконанні у відділу та були завершеними за період включно по 2020 та 2022 рік, у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання. У зв`язку з відсутністю підстав для припинення вказаного арешту з нерухомого майна, рекомендували позивачу звернутись до суду для вирішення питання щодо зняття арешту з майна.
Як вбачається відповідач ПКПП «Теплокомунсервіс» звертався до Ірпінського відділу ДВСВ у Бучанському районі Київської області із заявою №21 від 14.01.2026 року, в якій просили на підставі п.9 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» закрити виконавче провадження за виконавчим листом №2-2531 від 18.01.2002 року, виданого Ірпінським міським судом та винести відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження. 
У відповідь на звернення позивачки, Київським обласним державним нотаріальним архівом було надано копію Постанови про арешт майна боржника, на підставі якої було накладено заборону на ім`я ОСОБА_2 .. Інформацію щодо зняття заборони надати не можуть, у зв`язку з її відсутністю.
Як вбачається, Постановою відділу держаної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції від 03.12.2002 року, при примусовому виконанні виконавчого листа Ірпінського міського суду №2-9531 від 18.09.2002 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 боргу в сумі 589, 99 грн. на користь ПКПП «Теплокомунсервіс», накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, квартира АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .. 
З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на квартиру АДРЕСА_1 , накладено арешт, підстава обтяження: постанова б/н від 03.12.2002 року, Виконавча служба Ірпінського УЮ; об`єкт обтяження квартира, адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційні номери обтяжень 49520, зареєстровано 02.07.2004 14:29:51 за №49520 реєстратором: Ірпінська міська державна нотаріальна контора; 49523, зареєстровано 02.07.2004 14:31:14 за №49523 реєстратором: Ірпінська міська державна нотаріальна контора; 49531, зареєстровано 02.07.2004 14:33:38 за №49531 реєстратором: Ірпінська міська державна нотаріальна контора. 
Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України) 
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст.1220 ЦК України)
За приписами статті 1222 цього Кодексу, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.
Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За приписами ч.1, ч.5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч 1,2 ст.1269 цього Кодексу) 
Відповідно до п.4.20 розділу 2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/8 22.02.2012 року, якщо на спадкове майно накладено арешт, видача свідоцтва про право на спадщину зупиняється до зняття арешту.
Частиною 4 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» визначені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Частиною 1 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Такими способами захисту можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12- 88гс19) та багатьох інших.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12- 204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12- 80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98).
Як встановлено під час розгляду справи, позивачі набули право власності на спадкове майно після смерті свого батька ОСОБА_2 , а саме, на квартиру АДРЕСА_1 .
При цьому позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину через наявність обтяжень, накладених на спадкове майно померлого, а саме Постанови відділу держаної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції від 03.12.2002 року, при примусовому виконанні виконавчого листа Ірпінського міського суду №2-9531 від 18.09.2002 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 боргу в сумі 589,99 грн. на користь ПКПП «Теплокомунсервіс».
Поруч з цим встановлено, що стягувач звертався до Ірпінського відділу ДВСВ у Бучанському районі Київської області із відповідною заявою №21 від 14.01.2026 року, в якій просив закрити виконавче провадження за виконавчим листом №2-2531 від 18.01.2002 року, виданого Ірпінським міським судом та винести відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження, на підставі п.9 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження».
Так, за приписами п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження (ч.1 ст.40 ЗУ «Про Виконавче провадження»).
Натомість, Ірпінський міський відділ ДВСВ у Бучанському районі Київської області, вказав про неможливість надання інформації (копій документів) за виконавчими документами, які перебували на примусовому виконанні у відділу та були завершеними за період включно по 2020 та 2022 рік, у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання. У зв`язку з відсутністю підстав для припинення вказаного арешту з нерухомого майна, рекомендували позивачу звернутись до суду для вирішення питання щодо зняття арешту з майна.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.10.2023 року у справі №337/2402/22, порушене право спадкоємця на спадкове майно, на яке накладено арешт у виконавчому провадженні, може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття з нього арешту. Відповідачами в такому спорі мають бути особи, в інтересах яких накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. У разі якщо опис та арешт майна проводилися державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 06.05.2024 року у справі №725/3352/23, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 02.02.2022 року у справі №607/3269/21, відповідачами у справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Згідно ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 
Враховуючи наявність накладеного арешту на спадкове майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, оскільки позивачі в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна захистити своє порушене право не можуть, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленої вимоги про зняття арешту з нерухомого майна та, відповідно, задоволення позову в цій частині.
Водночас суд не вбачає підстав для виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів про державну реєстрацію вказаного обтяження.
Так, відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
Як випливає із змісту п. 1 ч. 2 ст. 27 вказаного Закону, державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.
З наведеного випливає, що відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - скасування судом обтяження, що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є підставою для скасування запису про його державну реєстрацію.
З огляду на викладене, вимога позивача про скасування запису обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не є належним та необхідним способом захисту порушеного права, а тому не підлягає задоволенню.
Водночас судове рішення, яким скасовано арешт нерухомого майна, являє собою підставу для проведення відповідних реєстраційних дій щодо виключення запису про арешт майна.
Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У ч.ч.1-4, 8 ст.83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, оскільки позивачі в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна, захистити своє порушене право не можуть, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та часткового їх задоволення.
Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст. 13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 76, 77, 81, 89, 263-265, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280-285, 354 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс», третя особа: Бучанська міська рада, про зняття арешту з нерухомого майна,- задовольнити частково.
Скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 , підстава обтяження: постанова б/н від 03.12.2002 року, Виконавча служба Ірпінського УЮ; об`єкт обтяження квартира, адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер запису про обтяження 49520, зареєстровано 02.07.2004 14:29:51 за №49520 реєстратором: Ірпінська міська державна нотаріальна контора; реєстраційний номер запису про обтяження 49523, зареєстровано 02.07.2004 14:31:14 за №49523 реєстратором: Ірпінська міська державна нотаріальна контора; реєстраційний номер запису про обтяження 49531, зареєстровано 02.07.2004 14:33:38 за №49531 реєстратором: Ірпінська міська державна нотаріальна контора. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.
Позивач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Приватне комунально-побутове підприємство «Теплокомунсервіс», код ЄДРПОУ 19408548, місцезнаходження за адресою: Київська область, місто Буча, вулиця В.Ковальського, будинок 59Б, офіс 127.
Третя особа : Бучанська міська рада, код ЄДРПОУ 04360586, місцезнаходження за адресою: Київська область, Бучанський район, місто Буча, вулиця Енергетиків, 12.
Повне рішення виготовлено 21.04.2026 року.

Суддя:       Л.В. Мерзлий