УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 290/1286/25	  	Головуючий у 1-й інст. Шакалов А. В.	
Категорія 130 	  	Доповідач Миколайчук П.В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року	м. Житомир	

Суддя Житомирського апеляційного суду Миколайчук П.В.,
із секретарем судового засідання Журавською Д.П.,
за участю захисника Гарбузюка О.О.,
розглянувши справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову Романівського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2025 року, якою його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст постанови суду першої інстанції
Постановою Романівського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2025 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 10 листопада 2025 року о 22:20 у с. Паволочка по вул. Шкільній Житомирського району Житомирської області керував автомобілем марки «Фольксваген Пасат», ДНЗ « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення мовлення, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Алкотест-Драгер 6810» на місці зупинки чи у найближчому медичному закладі водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги
На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій порушується питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. 
ОСОБА_1 мотивує апеляційну скаргу наступним:
- в матеріалах справи відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом;
- матеріали справи не містять доказів законності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , порушення ним правил дорожнього руху;
- поліцейськими не складено та не пред`явлено акт огляду на стан сп`яніння для ознайомлення та не врученого його ОСОБА_1 ;
- ОСОБА_1 не запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, відсутнє письмове направлення на огляд;
- поліцейськими застосовано фізичний вплив без належного попереднього повідомлення та без законних підстав для цього; ОСОБА_1 повідомлено, що його затримано та він буде доставлений до відділу поліції, проте в матеріалах справи відсутній протокол затримання.
Одночасно, ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на звернення до суду з апеляційною скаргою, оскільки останній не приймав участі в судовому засіданні 17.12.2025 року та повний текст судового рішення ним було отримано засобами поштового зв`язку через АТ «Укрпошта» 17.01.2026 року.
Позиції учасників справи
В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу з мотивів, наведених у ній.
Мотиви та висновки суду апеляційної інстанції
Заслухавши пояснення учасників справи на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Згідно зі ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення викладають аргументи щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності саме у цьому протоколі, який суд має оцінити у сукупності з іншими доказами у справі.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Нормами ст. 280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За змістом абзаців третього та п`ятого частини другої статті 16 указаного Закону водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а згідно з пунктом 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Стаття 130 КУпАП встановлює відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура виявлення у водіїв ознак наркотичного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).
У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Крім того, відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції в разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, зокрема: відеозаписами із бодікамери патрульного поліцейського, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, протоколом про адміністративне правопорушення.
На переконання апеляційного суду, зазначені докази є належними та допустимими, оскільки відповідають вимогам, зазначеним у ст. 251 КУпАП та в своїй сукупності повністю підтверджують правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідають фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про відсутність доказів факту керування транспортним засобом, тим більше в стані алкогольного сп`яніння, оскільки це не узгоджується з відеозаписами з бодікамер поліцейських: на відеозаписі export-6vyrz (22 год. 40 хв.) в спілкуванні щодо необхідності при аварійній зупинці виставляти відповідний знак, ОСОБА_1 зазначив: «ну ви мене тормознули»; на відеозаписі export-cx4r0 (23 год. 09 хв.) ОСОБА_1 , відповідаючи на телефонний дзвінок, повідомив: «машину спинив – спілкуюся з подальшим винесенням». Водночас, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (а не за керування в стані алкогольного сп`яніння), оскільки на відеозаписах зафіксовано наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , він особисто визнав, що вживав алкоголь у зв`язку з сімейним конфліктом та неодноразова пропонував поліцейським «порішать по-людськи» за «пятьорку», за «сім», за «десятку», «двадцятку», «тридцятку», щоб не складати протокол про адміністративне правопорушення, «шоб по-людськи було…».
Щодо відсутності доказів порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, доказів законної зупинки та порушень прав останнього у зв`язку із затриманням та відсутністю протоколу затримання, апеляційний суд зазначає, що у будь-якому випадку, причина зупинки транспортного засобу та затримання ОСОБА_1 працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею. Склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, не містить такого елементу, як «причина зупинки транспортного засобу» чи «оформлення затримання». Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення не містить у собі елементи іншого правопорушення, а тому кваліфікація діянь особи здійснюється самостійно він інших видів адміністративної відповідальності. Вказані доводи не впливають на наявність вини особи за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Водночас, матеріали справи не містять доказів оскарження ОСОБА_1 дій працівників поліції.
Суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 було роз`яснено, які ознаки сп`яніння у нього виявлено, запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора «Алкотест-Драгер 6810», а також у найближчому медичному закладі. Від проходження огляду ОСОБА_1 і на місці зупинки, і в медичному закладі відмовився (на відео export-39pys 23 год. 18 хв. зазначає, що «на це підписуватися не буду»), що зафіксовано у протоколі та акті огляду, а також узгоджується з даними відеозапису, на якому зафіксовано, що він категорично відмовився знайомитися і підписувати матеріали про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, зазначаючи, що не керував автомобілем. О 23 год. 21 хв. ОСОБА_1 роз`яснено його права.
Відмова від огляду на місці зупинки та в медичному закладі водієм надана свідомо та конкретно, зафіксована під відеозапис, тому доводи апеляційної скарги про відсутність направлення на огляд до медичного закладу не спростовує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки відеозаписом та актом огляду підтверджено, що водій добровільно відмовився від огляду як на місці зупинки, так і в медзакладі.
Щодо доводів апелянта відносно порушення порядку затримання водія, то суд зазначає, що з відеозапису з нагрудної камери видно, що ОСОБА_1 до автомобіля поліцейських сів добровільно, в процесі спілкування було встановлено його особу. Матеріали справи не містять інформації про оскарження дій працівників поліції в частині порядку його затримання ОСОБА_1 , а крім того, можливі порушення вказаної процедури не є предметом розгляду у даній справі, так як не впливають на можливість оцінки судом дотримання водієм вимог саме п. 2.5 ПДР України.
Тобто з доказів, досліджених судом першої інстанції вбачається порушення ОСОБА_1 при керуванні транспортним засобом пункту 2.5 ПДР України та, відповідно, скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Гарбузюка Олександра Олександровича про поновлення строку на апеляційне оскарження – задовольнити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Романівського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя	П. Миколайчук