УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №935/2941/24 Головуючий у 1-й інст. Рибнікова М. М. 
Номер провадження №33/4805/320/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , – адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича, яка подана в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:

Постановою судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 14.10.2024 о 14 год 03 хв на автодорозі М06 105 км+900м поблизу м Коростишів, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Megane, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, звужені зіниці очей, що не реагують на світло та неприродна блідість). Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Шаповалов А.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях його підзахисного, посилаючись на незаконність постанови, неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, зазначив про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим вимога працівників поліції про проходження огляду була безпідставною та свідчить про порушення встановленого порядку. На думку захисника, підставою для направлення на огляд були відомості про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в минулому, що, на його переконання, свідчить про упереджене ставлення працівників поліції. Звертає увагу, що під час зупинки транспортного засобу працівники поліції спочатку зазначали про наявність запаху алкоголю, однак жодних ознак алкогольного сп`яніння у осіб, які перебували в салоні автомобіля, не встановлено, що, на думку захисника, свідчить про суперечливість та непослідовність їх дій. Також зазначає, що об`єктивні ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 були відсутні, а внесені до протоколу загальні формулювання не підтверджуються відеозаписом. Захисник вважає, що недотримання порядку виявлення ознак сп`яніння є істотним порушенням процедури проведення огляду, що виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Окремо зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи та сам по собі не підтверджує її доведеність, яка повинна відповідати стандарту доказування «поза розумним сумнівом». Також звертає увагу на невідповідність дати направлення на огляд водія - 13.10.2024 - фактичним обставинам події, що, на його думку, свідчить про формальний підхід працівників поліції до оформлення матеріалів. Крім того, зазначає, що рапорт працівника поліції від 14.10.2024 містить розбіжності з відеозаписами, долученими до матеріалів справи, у зв`язку з чим не може вважатися належним доказом. На підтвердження своїх доводів захисник посилається на судову практику у подібних справах. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п.12 Розділу ІІ).
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є правильним, а зміст постанови судді відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 150523 від 14.10.2024, вбачається, що 14.10.2024 о 14 год 03 хв на автодорозі М06 105 км+900м поблизу м Коростишів, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Megane, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, звужені зіниці очей, що не реагують на світло та неприродна блідість). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Водія відсторонено від права керування шляхом передачі тверезому водієві (а.с.1-2).
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 150523 від 14.10.2024, (а.с.1-2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.10.2024 (а.с.3); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №3263353 від 14.10.2024 року, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.4); рапортом працівника поліції від 14.10.2024, відповідно до якого під час несення служби в період часу з 08 год 00 хв до 20 год 00 хв 14.10.2025, в складі екіпажу «Граніт-201» спільно з ст. сержантом поліції Атаманенко Д.С., близько 14 год 03 хв на автодорозі Київ-Чоп 105 км +900 м було зупинено транспортний засіб Renault Megane, номерний знак НОМЕР_1 , згідно ст.35 Закону України «Про національну поліцію», під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з яким було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (порушення мови, звуженні зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідність). На вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився. На ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕНА №326353 за ч.1 ст.122 КУпАП, та складено протокол серії ЕПР1№ 150523 за ч.1 ст.130 КУпАП. Водія, відповідно до ст.266 КУпАП, відсторонено від права керування транспортними засобами шляхом передачі тверезому водієві. Фізична сила та спецзасоби не застосовувалися (а.с.5); відеозаписом події з нагрудної камери поліцейського (а.с.6).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду надав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводами апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовано. 
На наявному в матеріалах справи відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . 
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. Водія проінформовано про причини зупинки та повідомлено про виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння. На чітку пропозицію уповноваженої особи пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я водій відмовився та почав вказувати на те, що транспортним засобом він не керував, а керувала його дружина. ОСОБА_1  ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, іншими процесуальними документами. Водія відсторонено від керування транспортним засобом. 
Відеозаписом підтверджено, що працівниками поліції не допущено порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які могли б бути підставою для визнання складених процесуальних документів недопустимими доказами. 
Слід також зазначити, що за змістом п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3,4 Розділу І цієї Інструкції. З відеозапису вбачається, що у працівника поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, зважаючи на виявлені у нього та повідомлені йому ознаки. Тому, доводи апеляційної скарги у частині відсутності у ОСОБА_1 видимих ознак наркотичного сп`яніння та відсутності підстав для проведення відповідного огляду не є слушними. 
Факт наявності у працівників поліції інформації про те, що особа раніше вчиняла аналогічні правопорушення, не може безумовно свідчити про їх упередженість, а належних і допустимих доказів на підтвердження таких обставин, крім відповідних доводів у апеляційній скарзі, матеріали справи не містять, а захисником та ОСОБА_1 не надано. 
Посилання захисника на недопустимість як доказу у справі направлення до медичного закладу, оскільки в останньому зазначено неправильну дату, не є обставиною, яка виключає наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, оскільки визначальним для кваліфікації є факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Описка у даті складення направлення не спростовує події та її обставин, об`єктивно зафіксованих відеозаписом та іншими процесуальними документами.
Достовірність викладених у рапорті сержанта поліції поліцейського взводу №1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції В. Сербіна від 14.10.2024відомостей узгоджуються з іншими матеріалами справи та не спростована особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, і її захисником. 
Доводи апелянта про неправомірне оформлення матеріалів та формальний підхід до їх складення спростовуються дослідженими матеріалами справи. Факт телефонного спілкування працівника поліції з метою уточнення правової кваліфікації дій не свідчить про порушення вимог закону та не впливає на законність складених процесуальних документів.
Посилання захисника на судові рішення, ухвалені в інших справах щодо інших осіб, відхиляються, оскільки такі рішення не мають преюдиційного значення для вирішення даної справи, а встановлені у них фактичні обставини не є тотожними обставинам цієї справи. 
Інші доводи апеляційної скарги та пояснення захисника не спростовують установлених судом фактів, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
Також не підлягає задоволенню клопотання захисника про закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП відносно ОСОБА_1  за ст.130 КУпАП. Обґрунтовуючи дане клопотання, захисник послався на те, що на час апеляційного розгляду закінчився, передбачений ст.38 КУпАП, річний строк накладення адміністративного стягнення. Проте справа судом першої інстанції розглянута в межах строків накладення адміністративного стягнення, а закінчення таких строків на час розгляду справи апеляційним судом не є підставою для закриття провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП (окреме клопотання не в апеляційній скарзі). 
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
При розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд –
постановив:

У задоволенні клопотання адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП відмовити.
Апеляційну скаргу адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич