Справа № 490/2497/26
н\п 2-а/490/69/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року    м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участі секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:

23.03.2026 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування вимог в позовній заяві зазначено таке.
11 березня 2026 року позивач, ОСОБА_1 , дізнався через державний сервіс послуг «Дію», що відносно нього відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 від 11.03.2026р. Підставою відкриття виконавчого провадження стала постанова про адміністративне правопорушення №732 від 19.08.2025р. На підставі зазначеної постанови на позивача був накладений штраф у розмірі 34000 грн.
Тобто, позивач дізнався про існування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - Відповідач) №732 від 19.08.2025 лише 11.03.2026, а на розгляд справи про адміністративне правопорушення не був запрошений. Більше того, у постанові №732 від 19.08.2025 р. зазначено, що ОСОБА_1 18.08.2025 р. засобами поштового зв`язку подав заяву, яка надійшла також 18.08.2025 (у той самий робочий день), за змістом якої останній визнає провину у вчиненні адміністративного правопорушення та її не оспорює, згоден на притягнення до адміністративної відповідальності та просив винести постанову за його відсутності. Проте, позивач стверджує, що 18.08.2025 р. та в будь-який інший день не направляв відповідачу заяву з вищезазначеним змістом чи взагалі будь-яку іншу заяву та ні в який інший спосіб не визнавав правопорушення та не просив про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку із цим, відповідач, посилаючись на положення ч.ч. 7. 8 ст. 258 КУпАП України, протокол про адміністративне правопорушення не складав, та згідно ст. 279-9 КУпАП України, справа розглядалася за відсутності позивача. Через це, позивач був позбавлений свого законного права скористатися правами, що визначені у ст. 268 КУпАП України та було порушено припис закону, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Разом із тим, позивач був позбавлений внаслідок цього гарантованого ст. 168 КУпАП України права скористатися юридичною допомогою адвоката під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та іншими правам (знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання та інші). 
Позивач звертає увагу суду, що відповідно до оскаржуваної постанови від 19.08.2025 року його притягнуто до відповідальності саме за не проходження ВЛК. Проте, 10.09.2025 позивачу у мобільний додаток «Резерв+» надійшло сповіщення про те, що щодо нього винесено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП, у якій зазначена причина притягнення до адміністративної відповідальності - не проходження (відмова від проходження) ВЛК. Позивач у той же день сплатив штраф, скориставшись 50% овою пільгою на сплату штрафу у перші 15 днів. 
З огляду на те, що винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення проведено, на думку позивача, всупереч вимогам КУпАП України - за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, без додержання її законних прав, у постанові зазначено відомості, що не відповідають дійсності та позивача фактично двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за одне й те ж саме правопорушення. 
Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та просить її скасувати, оскільки належним способом захисту порушеного права позивач вважає скасування вищезазначеної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Позивач зазначає, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Таким чином, виходячи із сукупності вищевикладеного, позивач вважає, що у даному випадкуйого притягнуто до адміністративної відповідальності двічі, з порушенням порядку, визначеного КУпАП та з посиланням на неіснуючу заяву, у зв`язку з чим, адміністративне стягнення накладено на позивача незаконно та необґрунтовано, тому наявні правові підстави для скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення і закриття провадження у справі.
З урахуванням наведеного, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 №732 від 19.08.2025 р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України відносно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та справу про адміністративне правопорушення закрити. Також позивач просить суд стягнути за рахунок ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
Ухвалою судді від 16.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
06.04.2026 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що доводи позивача про те, що він не ініціював подання 18.08.2025 року заяви про визнання провини у вчиненні адміністративного правопорушення виглядають дуже сумнівними з урахуванням того, що до заяви яка 18.08.2025 була зареєстрована в канцелярії відповідача були додані копії паспорту, РНОКПП, витягу про реєстрацію місця проживання, доступ до яких фактично має тільки позивач. Окрім того, в заяві зазначений номер мобільного телефону позивача, що також є конфіденційною інформацією, в розумінні законодавства. Потрапляння відповідних документів до інших осіб могло бути лише з волі самого позивача та останній міг звернутися за допомогою в складанні заяви до інших осіб. Також, слід звернути увагу суду, що наслідком винесення постанови за заявою надісланою в порядку ст. 279-9 КУпАП є повідомлення, на виконання абз. 17 п. 79 Порядку № 1487, Національній поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, щодо яких надсилалося звернення відповідно до вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку (тобто зняття з так званого «розшуку»). Тобто, єдиним «вигодонабувачем» від подання вказаної заяви є сам позивач. В інших осіб обґрунтованого умислу на подання відповідної заяви від імені позивача немає. Окрім того, до заяви був доданий оригінал ордера адвоката Кожушко Євгена Олександровича № 1098393 від 18.08.2025, що свідчить, про те, що позивач звертався за наданням правничої допомоги, зокрема стосовно складення відповідної заяви та подання до відповідача на розгляд. У будь-якому випадку це є правовідносини позивача, як клієнта та адвоката, як його представника. Отримавши заяву, в порядку ст. 279-9 КУпАП, з урахуванням положень ч.ч. 7, 8 ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався та відповідно до положень ст. 279-9 КУпАП 19.08.2025 справа була розглянута за відсутності позивача та винесена постанова №732 від 19.08.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
В подальшому, 21.08.20205 супровідним листом за вих. №1/13552 від 21.08.2025 на адресу електронної пошти позивача ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була зазначена в Заяві про визнання провини, було направлено копію постанови. У зв`язку з несплатою адміністративного стягнення постанова була направлена на виконання в ДВС. 
Також, представник відповідача звертає увагу суду, що обставини встановлені в постанові про адміністративне правопорушення №732 від 19.08.2025 позивачем не оскаржуються.
Позивач, що ним не заперечується, останнім рішенням ВЛК від 22.01.2007 був визнаний обмежено придатним до військової служби, проте у строки визначені законодавством повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби не здійснив (з 4 травня 2024 до 05 червня 2025). Враховуючи наведене, правомірно був притягнутий до адміністративної відповідальності. Станом на момент подання позовної заяви та відзиву медичний огляд ВЛК для визначення стану придатності до військової служби так і не перепройшов, та продовжує ухилятися від виконання свого військового обов`язку (облікова картка з ЄДРПВР додається). Отже відсутні жодні докази на підтвердження порушення порядку чи то процедури, передбаченої для розгляду уповноваженою на те особою справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови. Оскаржується лише той факт, що позивач був двічі притягнутий до адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення.
Представник відповідача вважає, що слід критично віднестись до наступного твердження позивача «Звертаємо увагу суду, що відповідно до оскаржуваної постанови від 19.08.2025 року позивача притягнуто до відповідальності саме за не проходження ВЛК. Проте, 10.09.2025 позивачу у мобільний додаток «Резерв+» надійшло сповіщення про те, що щодо нього винесено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП, у якій зазначена причина притягнення до адміністративної відповідальності - не проходження (відмова від проходження) ВЛК. Позивач у той же день сплатив штраф, скориставшись 50% пільгою на сплату штрафу у перші 15 днів (що підтверджується скріншотом із додатку та копією квитанції від 10.09.2025 р.)». 
На думку представника відповідача, позивач намагається зробити вигляд наче сповіщення про винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, яка надійшла в «Резерв+», з`явилося просто так, без вчинення будь-яких дій з боку позивача. Разом із тим, 10.09.2025 позивач самостійно, в порядку ст. 279-9 КУпАП, через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, шляхом використання мобільного застосунку «Резерв+» звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому перебував на обліку, із заявою, в якій зазначив, що не оспорює допущене порушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП, яке полягало у тому, що він не пройшов ВЛК та згоден на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності. За наслідком поданої заяви начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 була винесена постанова R70055 від 10.09.2025 якою позивач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу, яке він сплатив 10.09.2025. Проте вказана постанова не є предметом оскарження у даній справі. Вказана постанова була винесена вже після спірної. В такому випадку позивач у разі незгоди із подвійним притягненням до адміністративної відповідальності мав би оскаржувати саме постанову R70055 від 10.09.2025, винесену за наслідком подання заяви про визнання провини через мобільний застосунок «Резерв+», оскільки саме нею, як вважає відповідач, його було повторно притягнуто до адміністративної відповідальності, що убачається з дат винесення постанов.
Підсумовуючи вищевикладене, перелічені по тексту позову «порушення» , на думку представника відповідача, є уявними, вони жодним чином не стосуються процедури розгляду та подальшого винесення оскаржуваної постанови №732 від 19.08.2025, адже матеріали судової справи не містять жодних доказів на підтвердження порушення порядку чи то процедури, передбаченої для розгляду уповноваженою на те особою відповідної постанови, за такого твердження сторони позивача є необґрунтованими та безпідставними, а позовні вимоги останнього такими, що не підлягають до задоволення.
Суд зазначає, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені статею 286 КАС України § 2. «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Глави 11 «Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ».
Відповідно до ч. 2 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Сторони не скористалися своїм процесуальним правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши матеріали справи та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Як вбачається зі змісту постанови №732 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 19.08.2025 року, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановив, що 18.08.2025 року гр. ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав заяву, в якій визнав провину у вчинені адміністративного правопорушення та його не оспорює, згоден на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності з урахуванням статей 38, 247 КУпАП. 
Також в постанові №732 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 19.08.2025 року зазначено, що відповідно до п. 2 розділу ІІ. Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Оскільки відповідний закон вносить також зміни у Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», то він також становить їх невід`ємну частину, а тому його порушення буде порушенням правил військового обліку, оскільки відомості про результати проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи) є службовими даними військовозобов`язаного відповідно до ст. 8 Закону України «Про Єдиний держаний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», та підлягають уточненню. 
Тобто, військовозобов`язані, які раніше були визнані обмежено придатними до військової служби, мали пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби до 5 червня 2025 року. 
При цьому, в оскаржуваній постанові також міститься посилання на докази, якібули враховані при її винесені, це: роздруківка облікової картки з АС "ОБЕРІГ", з якої вбачається, що позивач не пройшов повторний медичний огляд до 5 червня 2025 року та заява позивача, яка подана в порядку ст. 279-9 КУпАП про визнання провини.
Також в оскаржуваній постанові міститься висновок про те, що гр. ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та визнано ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період та накладено адміністративне стягненя у вигляді штрафу у сумі 17000,00 грн.
При цьому, як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, рішенням ВЛК від 22.01.2007 року №8 позивач ОСОБА_1 був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.
Також в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 18.08.2025 року про визнання провини у вчиненому правопорушенні (в порядку ст. 279-9 КУпАП). В заяві позивач зазначив, що оновивши мобільний застосунок "Резерв+" дізнався, що унього було виявлене порушення правил війського обліку. Провину у вчинені адміністративного правопорушення визнає, її не оспорює та згоден на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності протягом трьох днів після отримання даної заяви.
Суд зазначає, що згідно з ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
У силу вимог статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Поряд з цим, відповідно до приписів ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На момент розгляду вказаної адміністративної справи, як і на момент винесення відповідачем стосовно позивача оскаржуваних постанов, правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII (далі Закон №3543-XII) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Абзацом 5 статті 1 Закону №3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ. Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. 
Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. 
Оскільки відповідний закон вносить також зміни у Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», то він також становить їх невід`ємну частину, а тому його порушення буде порушенням правил військового обліку, оскільки відомості про результати проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи) є службовими даними військовозобов`язаного відповідно до ст. 8 Закону України «Про Єдиний держаний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», та підлягають уточненню. 
Положеннями частини 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тобто за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
Тобто, військовозобов`язані, які раніше були визнані обмежено придатними до військової служби, мали пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби до 5 червня 2025 року, а невиконання такого обов`язку буде порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період
Позивач, останнім рішенням ВЛК від 22.01.2007 року №8 був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, проте у строки визначені законодавством повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби не здійснив (з 4 травня 2024 до 05 червня 2025) чим вчинив правопорушення передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Статтею 235 КУпАП визначено, що адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Як вбачається з витягу з наказу Командувача Сухопутних Військ Збройних Сил України №542 від 16 червня 2022 року, підполковника ОСОБА_2 призначено на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином оскаржувана постанова винесена повноважною посадовою особою.
Судом не приймаються посилання позивача на те, що він не подавав до відповідача заяву про визнання провини від 18.08.2025 року та про притягнення до адміністративної відпоідальності за його відсутності, оскільки позивач не надав суду на підтвердження вказаних аргументів належних доказів та не клопотав перед судом про призначення відповідної експертизи.
Також позивачем не доведено, а судом не встановлено, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності постановою №732 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 19.08.2025 року, було вчинено повтороно за одне й те саме порушення.
Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.
Верховний Суд у постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
З урахуванням наведеного вище, дослідивши оскаржувану постанову №732 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 19.08.2025 року, судом встановлено, що така відповідає вимогам законодавства, оскільки містить всі елементи, що повинні міститися в постанові відповідно до ст. 283 КпАП України, а позивач порушив вимоги п. 2 розділу ІІ. Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», що передбачає адміністративну відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України.
Відповідач при прийнятті рішень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справ, розглянув справи про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, які відповідають вимогам Закону, а тому суд вважає прийняті рішення законними та обґрунтованими, підстав для задоволення позовних вимог та їх скасування не вбачає.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
У відповідності до положень ст. 139 КАС України суд відносить судові витрати за рахунок позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 9, 77, 90 139, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:

Постанову №732 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 19.08.2025 року, якою притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Саламатін О.В.