Справа № 308/6988/15-ц

Р І Ш Е Н Н Я 
 І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
02 лютого 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді – Микуляк П.П.
при секретарі – Остич Л.В.
за участю представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, матеріали цивільної справи за позовною заявою  ОСОБА_1 , в інтересах якої на підставі довіреності виступає представник ОСОБА_2 , до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

 
ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою мотивуючи її тим, що 24 січня 1986 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 та з того часу вони разом почали проживати у будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. У вказаному будинку вони проживали разом з матір`ю покійного чоловіка ОСОБА_4 . Протягом спільного проживання ОСОБА_4 пропонувала переписати будинок на них. На підтвердження її волі ОСОБА_4 , 26 серпня 1999 року склала заповіт, відповідно до якого заповіла все своє майно їй та її сину ОСОБА_3 . У 2000 році ОСОБА_4 виїхала до Чечні на постійне місце проживання до своєї доньки. З того часу вона втратила з ОСОБА_4 зв`язок. 26.07.2007 року вона уклала шлюб з ОСОБА_5 . Зазначає, що з 2000 року вона добросовісно, безперервно та відкрито використовує вказаний житловий будинок з належними до нього господарським будівлями та спорудами, що дає їй право на визнання за нею права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. 
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Представник відповідача виконавчого комітету Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд в порядку ч.4 ст. 169 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. 
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків: 
Як вбачається з матеріалів справи, 24 січня 1986 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено шлюбу, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що позивачка разом з чоловіком ОСОБА_3 та його матір`ю ОСОБА_4 , проживали в будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . 
Зазначений будинок, згідно інвентаризаційної справи №5433 належить ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки – ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .
Після смерті свого чоловіка позивачка продовжила проживати у житловому будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .
26 липня 2007 року позивачка ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 . 
На замовлення ОСОБА_1 було виготовлено технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна житловий будинок АДРЕСА_1 , згідно якого будинковолодіння складається: житловий будинок (літ.А) прибудова (літ.А1), загальною площею 73,6 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями (літня кухня (літ.Б.), гараж (літ.Г), вбиральня (літ.Д), навіс (літ.В).
З пояснень представника позивача даних в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 приблизно у 2000 році виїхала до Чеченської Республіки на постійне проживання і після того не повернулася. 
З матеріалів справи також слідує, що позивач вживала заходів для того, щоб розшукати ОСОБА_4 , зокрема надсилала листи за адресою, яка їм була відома, однак отримувала відповідь, що такої адреси немає. 
Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. 
Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду (ч.3 ст.397 ЦК України).
Відповідно до п. 8. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, правила ст. 344 цього кодексу про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалось за три роки до набрання чинності цим Кодексом. 
Аналізуючи в сукупності зібрані докази, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 заволоділа житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , добросовісно і продовжує відкрито, безперервно володіти цим майном протягом десяти років, визнання за нею права власності на зазначене нерухоме майно не порушує права третіх осіб, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 16, 344, 392, 397 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 212,-215, 224-226, 232, 233, 294 ЦПК України, суд ,-
РІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити. 

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , за набувальною давністю

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Микуляк П.П.