Справа № 713/500/26 
Провадження №2-а/713/25/26 
РІШЕННЯ
іменем України

14.04.2026 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Паучек Є.В., представника ІНФОРМАЦІЯ_1 Фуштей М.В. розглянувши у судовому засіданні в місті Вижниця адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.
В позові вказує, що 12.02.2026 у додатку «Дія» з`явилася інформація про те, що 12.02.2026 Вижницьким відділом державної виконавчої служби у Вижницькому районі Чернівецької області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 №1303 від 27.06.2025 відкрито виконавче провадження ВП №80236043, у якому боржником є – ОСОБА_1 , а стягувачем - ІНФОРМАЦІЯ_2 , сума до стягнення – 34000,00 грн.
Станом на 12.02.2026 жодних рішень ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення його до відповідальності не отримував і справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.210, 210-1 КУпАП даним органом за його участю не розглядалися, про їх розгляд ніхто у визначеному законом порядку не повідомляв, чим позбавили його прав, гарантованих Конституцією України та статтею 268 КУпАП.
13.02.2026 звернувся до Вижницького відділу державної виконавчої служби у Вижницькому районі Чернівецької області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та отримав копію постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №1303 від 27.06.2025, якою його, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.
За змістом описової та мотивувальної частин зазначеної постанови: 
«Фактичними обставинами встановлено, 25.06.2025 являючись військовозобов`язаним громадянином України, всупереч вимогам правил військового обліку, встановленими законодавством, порушив правила військового обліку та мобілізаційного законодавства, а саме: громадянин ОСОБА_3 є військовозобов`язаним громадянином, перебуваючи у статусі обмежено придатного до військової служби у воєнний час, згідно протоколу від 25.06.2025 №1303, що підтверджується записами із витягу Єдиного державного реєстру не з`явився до ТЦК та СП у строк до 05.06.2025 року для проходження повторного медичного огляду ВЛК з метою встановлення ступеня придатності до військової служби. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю), ОСОБА_3 порушив:
- абз.4 п.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», яким визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на даних військовозобов`язаних належать відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку чим і порушив частину 3 статті 210-1 КУ про адміністративні правопорушення керуючись Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про оборону України», Постановою КМУ N1487 від 30.12.2022 p. Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №3621-ІХ від 21.03.2024 року.
Згідно з Наказом Міноборони №402 від 14.08.2008 (з наступними змінами) встановлюється, що військовозобов`язані повинні проходити військово-лікарську комісію (ВЛК) для медичного огляду та визначення придатності чи непридатності до військової служби.
Під час перевірки документів та аналізу облікової картки ОСОБА_1 а також звірки даних AITC «ОБЕРІГ» Єдиного державного реєстру було підтверджено факт не явки до ТЦК та СП у строк до 05.06.2025 року для проходження повторного медичного огляду ВЛК з метою встановлення ступеня придатності до військової служби.
Так, у оскаржуваній постанові зазначено об`єктивну сторону інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, яка на переконання керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 полягає в тому, що я, ОСОБА_1 , самостійно не з`явився до ТЦК та СП у строк до 05.06.2025 для проходження повторного медичного огляду ВЛК з метою встановлення ступеня придатності до військової служби.
Згідно копії військово-облікового документу, сформованого 09.02.2026 у мобільному застосунку «Резерв+» та дійсного до 09.02.2027 він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією на підставі п.5 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до завершення мобілізації, дата ВЛК 18.08.2025, постанова ВЛК – придатний, дата уточнення даних – 16.07.2024, дані уточнено вчасно.
Починаючи з 16.05.2024, станом на 05.06.2025 та на даний час з ним проживає його мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка має статус особи з інвалідністю І групи «Б» загального захворювання, безтерміново, за якою він здійснює догляд, що підтверджується копіями: довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №350844 від 13.06.2023, пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.06.2023 та акту обстеження матеріально-побутових умов №3-260, складеного 16.05.2024 комісією Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області.
А отже станом на 05.06.2025 відповідно до положень п.13 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягав призову на військову службу під час мобілізації.
Також станом на 05.06.2025 розпочав процедуру оформлення документів на підтвердження наявності інвалідності у його неповнолітньої доньки, ОСОБА_5 , 2012 року народження, і лише 20.06.2025 отримав посвідчення серії НОМЕР_2 , згідно якого його неповнолітня донька, ОСОБА_5 , 2012 року народження має статус дитини з інвалідністю та він ОСОБА_1 , 1978 року народження зазначений її законним представником .
Тобто, станом на 05.06.2025 перебував на військовому обліку, вчасно уточнив військово-облікові дані, мав право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.13 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та оформляв документи для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.5 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а отже очевидно, що не міг мати умислу на порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (ст.ст.210, 210-1 КУпАП).
Крім того, задовго до 05.06.2025 він неодноразово самостійно звертався до ІНФОРМАЦІЯ_6 , а починаючи з 15.05.2025 до 27.06.2025 і через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Однак, у період до 05.06.2025 посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_6 в порушення положень ст.65 Конституцію України, наведених вище норм ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та підзаконних актів йому не оформили та не видали направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Крім того, у період з 15.05.2025 до 27.06.2025 сповіщення чи повістки про необхідність з`явитися до 05.06.2025 чи у інший час до ІНФОРМАЦІЯ_6 для отримання направлення на проходження ВЛК мені не надходили, що підтверджується роздруківками розділу «Сповіщення» з мобільного застосунку «Резерв+» і докази протилежного у відповідача відсутні.
Тому вважає, що у його діях відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторони інкримінованого мені адміністративного правопорушення.
У оскаржуваній постанові зазначено, що: «громадянин ОСОБА_1 є військовозобов`язаним громадянином, перебуваючи у статусі обмежено придатного до військової служби у воєнний час, згідно протоколу від 25.06.2025 №1303, що підтверджується записами із витягу Єдиного державного реєстру».
Однак, керівником ІНФОРМАЦІЯ_6 в оскаржуваній постанові не зазначено, на підставі яких саме доказів він встановив, що він мав статус обмежено придатного до військової служби до дати набрання чинності Законом України №3621-IX, тобто до 04.05.2024, через який у мене виник би обов`язок повторно пройти військово-лікарську комісію до 05.06.2025.
Викладене дає підстави стверджувати, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови керівник ІНФОРМАЦІЯ_6 жодних доказів не досліджував.
Також вказує, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності лише у випадку подання такою особою відповідної заяви.
Водночас, його ніхто не повідомляв про розгляд 27.06.2025 чи у інший час справи про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, і не подавав до ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідної заяви про визнання вчиненого ним правопорушення та письмової згоди-заяви на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. 
У постанові не зазначено про докази направлення мені відповідного повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Викладене дає підстави для висновку, що оскільки постанова винесена без складення протоколу та без моєї участі, то відповідачем не дотримано наведені вище вимоги норм КУпАП.
Крім того зазначає, що у порушення вимог статті 280 КУпАП керівник ІНФОРМАЦІЯ_6 при розгляді справи про адміністративне правопорушення не виконав обов`язку з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винен я в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Зазначені обставини в сукупності з наведеними положеннями норм матеріального та процесуального права дають підстави стверджувати, що постанова №1303 від 27.06.2025, винесена керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 за відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, а також з грубим порушенням під час провадження у справі про адміністративне правопорушення вимог ст.ст.235, 268, 280, 283 КУпАП.
Тобто ним доведено, що оскаржувана постанова прийнята керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для визнання її протиправною та скасування із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Просив визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 №1303 від 27.06.2025 про накладення на мене, ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
Справу про адміністративне правопорушення стосовно мене, ОСОБА_1 , провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Стягнути з відповідача на його користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 665,60 грн.
У судове засідання позивач не з`явився. До початку судового засідання надіслав заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.
Представник відповідача надав письмове заперечення в яких зазначає, що Являючись військовозобов`язаним громадянином України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи у статусі обмежено придатного до військової служби у воєнний час, не з`явився до ТЦК та СП у строк до 05.06.2025 року для проходження повторного медичного огляду ВЛК з метою встановлення ступеня придатності до військової служби. Чим порушив мобілізаційне законодавство, за що притягнений до адміністративної відповідальності постановою ІНФОРМАЦІЯ_7 №1303 від 27.06.2025 р. відповідно до ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просить визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1303 від 27.06.2025 року про накладення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 2101 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000,00 грн». Як стверджує позивач у своєму адміністративному позові, він 12.02.2026 року з додатку «Дія» дізнався про те, що 12.02.2026 року Вижницьким відділом державної виконавчої служби у Вижницькому районі Чернівецької області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 №1303 від 27.06.2025 року відкрито виконавче провадження ВП №80236043, в якому являється боржником. Постановою КМУ №1137 від 04.12.2019 затверджено Положення про Єдиний державний вебпортал електронних послуг. Відповідно до п. 1 Положення визначає мету, основні завдання, функціональні можливості та суб`єктів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зміст розміщеної на ньому інформації та порядок її внесення, порядок ведення Реєстру адміністративних послуг, а також інші питання щодо функціонування Порталу Дія, тобто «додатку Дія», на який посилається позивач. Згідно з п. 2 цього Положення користувач - фізична або юридична особа, яка після проходження електронної ідентифікації та автентифікації в порядку, встановленому цим Положенням, використовує засоби Порталу Дія відповідно до їх функціонального призначення (в частині використання мобільного додатка Порталу Дія (Дія) фізична особа, яка досягла 14 років та має реєстраційний номер облікової картки платника податків). В п. 4 Положення зазначено: «Портал Дія створений з метою реалізації права кожного на доступ до електронних публічних послуг та інших послуг, звернення до органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій (зокрема відповідно до Закону України “Про звернення громадян”), благодійної (волонтерської) діяльності, автоматизації управління закладами освіти, що забезпечують здобуття загальної середньої освіти, закладами спеціалізованої освіти, закладами дошкільної освіти, дошкільними підрозділами інших юридичних осіб публічного чи приватного права, діяльністю фізичних осіб - підприємців, які провадять освітню діяльність у сфері дошкільної освіти, створення, обробки, обміну інформацією та документами в електронній формі, зокрема з центральною базою даних програмно-апаратного комплексу “Автоматизований інформаційний комплекс освітнього менеджменту” (у разі підключення), внесення до центральної бази даних електронної системи охорони здоров`я медичної та іншої інформації про користувача або особу, законним представником якої він є, в електронній формі, перегляд такої інформації та обмін нею (у разі підключення в установленому законодавством порядку до зазначеної бази), отримання інформації з національних електронних інформаційних ресурсів, інших інформаційно-комунікаційних систем, яка необхідна для надання послуг, а також для проведення моніторингу та оцінки якості послуг у випадках, визначених цим Положенням». В п. 5 Положення зокрема зазначено: Портал Дія виконує такі основні завдання: 8) забезпечення користувачів інформацією про перебіг та результати надання електронних публічних послуг, розгляду звернень та адміністративних справ у режимі реального часу, надсилання інших сповіщень; 9) отримання користувачами результатів надання електронних публічних послуг, розгляду звернень та адміністративних справ. Тобто, додаток порталу «Дія» призначений зокрема для ознайомлення користувача з наявністю в електронних системах інформації щодо нього, в тому числі постанов за справами про адміністративне правопорушення, постанов про відкриття виконавчих проваджень. Таким чином, позивач підтверджує, що станом на 12.02.2026 року йому було відомо про винесену ІНФОРМАЦІЯ_8 постанову №1303.
Підставою для винесення постанови №1303 став протокол, складений відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_9 від 25.06.2025 р. №2068 про порушення мобілізаційного законодавства ОСОБА_1 , який був складений у присутності ОСОБА_1 , доведений йому, про що свідчить його підпис у протоколі. 
Зазначає, що позивач був обізнаний із датою, часом та місцем розгляду протоколу ІНФОРМАЦІЯ_10 №2068 від 25.06.2025 р., про що свідчить його підпис про ознайомлення у вищезгаданому протоколі (копія протоколу додається). Як видно із протоколу позивач не заперечував під час складення протоколу підстав його складання. Таким чином, позивач щонайменше двічі був ознайомлений про наявність постанови про адміністративне правопорушення, винесеної стосовно нього, про дату її винесення. Але як випливає із наведеного вище, пропустив всі строки оскарження даної постанови, оскільки дата подання ним адміністративного позову – 23.02.2026 р., тобто на 11 день після його «ознайомлення» в додатку Порталу «Дія», та понад 6 місяців від дати розгляду матеріалів справи, на який позивач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд.
що позивач без поважних причин не з`явився на розгляд справи про адміністративне правопорушення 27.06.2025 р., оскільки ні тоді, ні при поданні позову у справі №713/500/26 не зазначив причини неявки та не надав підтверджуючі документи. Отже, позивач пропустив строки оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 №1303 від 27.06.2025 р. з неповажних причин. Слід зазначити, що ОСОБА_1 тривалий час не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_7 для отримання направлення на проходження медичного огляду, хоча стверджує що «задовго до 05.06.2025 роук я неодноразово самостійно звертався до ІНФОРМАЦІЯ_6 . А починаючи з 15.05.2025 до 27.06.2025 і через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військоволікарську комісію для проходження медичного огляду. Однак у період до 05.06.2025 посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_7 … не видавали направлення на військоволікарську комісію». При цьому позивач не повідомляє ні дату безпосереднього звернення, ні які саме «посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_7 » йому відмовили, не зазначає ні їхніх прізвищ, звань, посад, обставин за яких йому відмовлено, ні надає документи, що підтверджують подання заяви чи клопотання про надання направлення, тому і не підтверджуються його слова про звернення за направленням на ВЛК. За таким направленням позивач не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_7 . Не звертався, бо не мав належним чином оформленої відстрочки від призову на військову службу по мобілізації в особливий період. Та був придатним до цієї служби, що підтверджується висновком ВЛК від 18.08.2025 року (копія рішення ВЛК додається). А тому міг би бути призваний на військову службу. Можливо він і намагався створити таке направлення в «Резерв+». Як запевняє позивач, ці спроби зазнали невдачі. Проте, з доданих до позовної заяви матеріалів (скріншотів з «Резерв+») не можна достеменно встановити причини створення запитів та яку інформацію чи документ хотів отримати позивач з Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Втім, невдалі спроби створити направлення не позбавляли позивача особисто звернутись до ТЦК та СП й отримати направлення на ВЛК, пройти його в терміни, визначені законом. Але про це вже зазначено вище. Лише після отримання відстрочки позивач особисто з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_7 , де знову ж таки був ознайомлений про наявність постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Що в черговий раз спростовує твердження позивача про необізнаність до 12.02.2026 про наявність постанови про його притягнення до адміністративної відповідальності. Врешті решт позивач 17.08.2025 таки сформував направлення на ВЛК № НОМЕР_3 . Пройшов медичний огляд та був визнаним придатним до військової служби.
Зазначав, що станом на 05.06.2025 р., на 25.06.2025 р. позивач відстрочки не оформив, документів не подавав. Відстрочка була надана позивачу лише 27.06.2025 р..
Просив у задоволенні позову громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення – відмовити за безпідставністю.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, в межах даної справи суду належить здійснити перевірку рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності на предмет відповідності вимогам законності, верховенства права, правам, свободам та законним інтересам осіб, вимогам розумності, добросовісності, безсторонності (неупередженості).
Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.
Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.
При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.
Судом встановлено, що згідно постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №1303 від 27.06.2025, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. 
В постанові зазначено , що , 25.06.2025 ОСОБА_1 є військовозобов`язаним громадянином України, всупереч вимогам правил військового обліку, встановленими законодавством, порушив правила військового обліку та мобілізаційного законодавства, а саме: перебуваючи у статусі обмежено придатного до військової служби у воєнний час, згідно протоколу від 25.06.2025 №1303, що підтверджується записами із витягу Єдиного державного реєстру не з`явився до ТЦК та СП у строк до 05.06.2025 року для проходження повторного медичного огляду ВЛК з метою встановлення ступеня придатності до військової служби. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю), ОСОБА_3 порушив:
- абз.4 п.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», яким визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на даних військовозобов`язаних належать відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку чим і порушив частину 3 статті 210-1 КУ про адміністративні правопорушення керуючись Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про оборону України», Постановою КМУ N1487 від 30.12.2022 p. Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №3621-ІХ від 21.03.2024 року.
Згідно з Наказом Міноборони №402 від 14.08.2008 (з наступними змінами) встановлюється, що військовозобов`язані повинні проходити військово-лікарську комісію (ВЛК) для медичного огляду та визначення придатності чи непридатності до військової служби.
Під час перевірки документів та аналізу облікової картки ОСОБА_3 а також звірки даних AITC «ОБЕРІГ» Єдиного державного реєстру було підтверджено факт не явки до ТЦК та СП у строк до 05.06.2025 року для проходження повторного медичного огляду ВЛК з метою встановлення ступеня придатності до військової служби.
Крім того в протоколі ЧРТЦК за №2068 від 25.06.2025 року вказано, що 25.06.2025 року о 17 год. 17 хв в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_11 встановлено факт адміністративного правопорушення передбаченого ст.210 -1 ч.3 КУпАП , а саме ОСОБА_1 є військовозобов`язаним громадянином України, всупереч вимогам правил військового обліку, встановленими законодавством, порушив правила військового обліку та мобілізаційного законодавства, а саме: перебуваючи у статусі обмежено придатного до військової служби у воєнний час, не з`явився до ТЦК та СП у строк до 05.06.2025 року для проходження повторного медичного огляду ВЛК з метою встановлення ступеня придатності до військової служби. Даний протокол був складений у присутності позивача , а також його повідомлено про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення буде розглянуто 27 червня 2025 році у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що свідчить його особистий підпис у протоколі .
Даний протокол направлено до ІНФОРМАЦІЯ_7 25.06.2026 року. Однак позивач на розгляд справи не з`явився. 
Стосовно неправильності у постанові номеру протоколу 1303 замість 2068 від 25.06.2025 , суд зазначає, що дійсно у постанові неправильно вказано номер, однак представник відповідача вказує, що це є лише технічною помилкою. Суд вважає обґрунтованим таке твердження, оскільки вона не впливає на законність, обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваної постанови. Правильне по суті рішення суб`єкта владних повноважень не можу бути скасоване лише внаслідок формальних міркувань чи технічної помилки.
Як встановлено матеріалами справи, а саме , що згідно витягу з Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних позивач 11.10.1996 році визнаний непридатним в мирний час та обмежено придатним у воєнний час.
Суд зазначає, що відповідно до п. 15-1 Порядку затвердженого Постановою КМ України № 1487 в редакції станом на дату складення адміністративного протоколу відносно позивача та оскаржуваної постанови, до запровадження електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, відповідно до Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" призовники, військовозобов`язані та резервісти (за наявності у них дійсних військово-облікових документів) можуть надавати інформацію про зміну своїх облікових даних шляхом подання заяв та відповідних підтвердних документів через центри надання адміністративних послуг, на підставі яких районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, орган СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів вносять зміни до відповідних облікових документів та Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд враховує наступне.
Так, у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024, відповідно до абз. 2 Прикінцевих положень цього Закону громадянин України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено непридатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначеності придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Вищевказані норми чітко передбачають категорію громадян, які були визнані обмежено непридатними до військової служби, вказаний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, зокрема вищевказана норма передбачає строк для проходження військово-лікарської комісії до 05 червня 2025 року.
Отже на позивача безпосередньо законом покладено обов`язок самостійно отримати направлення на військово-лікарську комісії для проходження медичного огляду до 05.06.2025 року, що позивачем зроблено не було. 
Позивач стверджує, що неодноразово намагався отримати направлення на ВЛК через резрв +, однак не зміг , а тільки 17 серпня 2025 року отримав направлення за №4624694 на підставі якого 18.08.2025 пройшов ВЛК. 
Однак суд зауважує, що невдала спроба позивача отримати направлення у резерв + не позбавляла його можливості особисто звернутись до ТЦК та СП , отримати направлення на ВЛК та пройти його у визначені строки. Отже на позивача безпосередньо законом покладено обов`язок самостійно отримати направлення на військово-лікарську комісії для проходження медичного огляду до 05.06.2025 року, що позивачем зроблено не було. Таким чином, в діях особи наявний склад адміністративного правопорушення передбачений частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Таким чином, в діях особи наявний склад адміністративного правопорушення передбачений частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Крім того встановлено, що згідно копії військово-облікового документу, сформованого 09.02.2026 у мобільному застосунку «Резерв+» та дійсного до 09.02.2027 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією на підставі п.5 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до завершення мобілізації, дата ВЛК 18.08.2025, постанова ВЛК – придатний, дата уточнення даних – 16.07.2024, дані уточнено вчасно.
Згідно з положеннями статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові відповідач не зазначив жодної з обставин згідно з положеннями статті 33 КУпАП для застосування до позивача стягнення у за вчинене правопорушення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Судом враховується, що межею, яка розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на те, що позивач вчинив правопорушення вперше, здійснює догляд за дитиною з інвалідністю та матір`ю, які потребують постійного лікування та догляду обставин, які обтяжують відповідальність, в оскаржуваній постанові не зазначено, суд зазначає про наявність підстав для зміни заходу стягнення, накладеного на позивача постановою від 27.06.2025 за № 1303 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, а саме штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., змінити на усне зауваження.
До вказаних висновків суд приходить з огляду на те, що діяння не заподіяло тяжких наслідків, не враховано форму вини, не враховано відсутність обтяжуючих обставин, майновий стан правопорушника те, що у нього на утриманні перебуває дитина з інвалідністю та мати , які потребують догляду є особою з інвалідністю. При цьому, очевидно, що у даному конкретному випадку достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу цілком є усне зауваження, що попередить вчинення особою таких діянь в майбутньому.
Так, відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Тому, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його вік, рід занять та майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, відсутність заподіяння шкоди, відсутність шкідливих суспільних наслідків, суд дійшов висновку про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.
З врахуванням вище наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково - змінити застосований захід стягнення в межах, передбачених КУпАП, яким передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності (ст..22) із застосуванням до особи передбаченого КУпАП заходу впливу - усного зауваження: звільнити особу від адміністративної відповідальності із оголошенням усного зауваження.
Крім того судом встановлено, шо позивач з поважних причин пропустив строк звернення до суду та про наявність постанови дізнався тільки 13.02.2026 року, оскільки відповідачем на надано належних та допустимих доказів направлення постанови позивачу та причини її не вручення. 
Таким чином строк на оскарження зазначеної постанови передбачений ст.289 КУпАП позивачем пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.
Керуючись ст.ст. 19, 77, 159-163, 241-247, 286 КАС України, суд,- 
УСТАНОВИВ :
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,- задовольнити частково.
Змінити захід стягнення, застосований постановою ІНФОРМАЦІЯ_7 за № 1303 від 27.06.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, до ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень.
Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,- закрити.
У решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_12 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 . 
Суддя Антоніна КИРИЛЯК