Справа № 752/4440/21 
Провадження № 2/752/132/26

Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

28 січня 2026 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання: Лісненка А.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди .-
в с т а н о в и в:
11 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 01 грудня 2018 року о 10 год. 10 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Заболотного, 158 в м. Києві, будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав на смугу, призначену для руху в зустрічному напрямку, чим створив аварійну ситуацію. В результаті його дій водій транспортного засобу - автомобіля «Ford», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , був вимушений різко змінити напрямок руху на зустрічну смугу де відбулось зіткнення з автомобілем «Volkswagen», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_1 та пасажири автомобіля «Volkswagen», державний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , та малолітні ОСОБА_5 і ОСОБА_6 зазнали тілесних ушкоджень. Вина водія транспортного засобу «Renault», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 встановлена та доведена постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.02.2019, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП. Окрім того, вина ОСОБА_2 та наявність в його діях порушень вимог ПДР України, що перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками чітко встановлені у постанові Київського апеляційного суду від 30.10.2020 по справі №752/965/19 про притягнення ОСОБА_3 , водія транспортного засобу «Ford», державний номер НОМЕР_2 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно висновку експерта Звіт №997-2018 про оцінку колісного транспортного засобу від 14.01.2019, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю «Volkswagen», державний номер НОМЕР_3 в результаті його пошкодження в ДТП складає 325085,18грн. Враховуючи, що ДТП відбулось з вини ОСОБА_2 , який на правовій підставі керував транспортним засобом, та між його діяннями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлений постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 01.02.2019 по справі №752/26743/18 та постановою Київського апеляційного суду від 30.10.2020 по справі №752/965/19, то сума відшкодування має бути стягнута з відповідача в розмірі спричиненої позивачу матеріальної шкоди, визначеної висновком автоторознавчої експертизи Звіт №997-2018 від 14.01.2019 у розмірі 325 085,18грн.
Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування майнової шкоди в розмірі 325 085,18грн та витрати з оплати судового збору.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Кахно І.А. від 16 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження (а.с.65-66). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.
07.04.2021 до суду надійшов відзиві від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Олексієнка М.М. відповідно до якого зазначив, що згідно звіту №997-2018 від 14.01.2019 про визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen», державний номер НОМЕР_3 , 2010 року, вартість матеріального збитку складає 325 085,18грн, вартість відновлювального ремонту складає 520615,45грн. Якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Транспортний засіб «Volkswagen», державний номер НОМЕР_3 є фізично знищеним. Таким чином, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв`язку з пошкодженням автомобіля, з`ясуванню підлягають вартість транспортного засобу та вартість його ремонту, і зазначенні обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту. Станом на момент ДТП 01.12.2018 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_1 , була застрахована полісом обов`язкового страхування №АМ4204100 а ПрАТ «СК «Еталон» строк дії якого з 27.06.2018 до 26.06.2019. Отже, покладання обов`язку щодо відшкодування шкоди на особу, цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП була застрахована, є незаконним. А тому, відшкодування шкоди повинно проводитись наступним чином: Рв (ринкова вартість автомобіля на момент ДТП)-Сс (страхова сума по полісу обов`язкового страхування)-Вз(вартість автомобіля позивча в пошкодженому стані)=См (сума матеріального збитку нанесена позивачу). Позивач у позовній заяві не зазначив про те, що на момент ДТП у відповідача був діючий поліс обов`язкового страхування з лімітом відповідальності 100 000грн. Також, позивач не надав доказів, скільки коштує його автомобіль в пошкодженому стані, не зазначив чи було його продано та чи було відремонтовано. У зв`язку із вищевикладеним, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Олексієнко М.М. вважає позовні вимого щодо стягнення з відповідача 325000грн безпідставними та необґрунтованими (а.с.80-81).

20 квітня 2021 року в судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Олексієнком М.М. подано клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи (а.с.106-107).
Також, 20 квітня 2021 року в судовому засіданні було поставлено питання щодо залучення до участі у справі ПрАТ «СК «Еталон» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки, приймаючи до уваги, що цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу, з вини якого виникла дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон» (а.с.106-107).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Кахно І.А. від 20 квітня 2021 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ПрАТ «СК «Еталон», як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог (а.с.104-105).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Кахно І.А. від 20 квітня 2021 року клопотання представником відповідача ОСОБА_2 адвоката Олексієнка М.М. про призначення судової автотоварознавчої експертизи задоволено. Призначено в справі судову автотоварознавчу експертиз, проведення якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. На вирішення експертизи поставленні наступні питання: 
- яка вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen», державний номер НОМЕР_3 , в результаті пошкодження автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 01 грудня 2018 року, станом на момент проведення експертизи (14 січня 2019 року)?; 
- яка вартість автомобіля «Volkswagen», державний номер НОМЕР_3 , в пошкодженому стані станом на момент проведення експертизи (14 січня 2019 року)?. На час проведення експертизи провадження у справі зупинити (а.с.108-109).
08.06.2021 до суду надійшло клопотання судового експерта МазніченкоО.Г. про надання додаткових матеріалів для проведення судової автотоварознавчої експертизи, а саме: якісних цифрових кольорових фотографій (в електронному вигляді) пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen», державний номер НОМЕР_3 , разом із тим попереджено про необхідність надання експерту оригіналу сплаченої квитанції про проведення експертизи (а.с.115-116).
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Кахно І.А. від 26 липня 2021 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ПрАТ «СК «Еталон» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.128-129).
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Кахно І.А. від 05 серпня 2021 року витребувано з ТОВ «Незалежно експертно-асистуюча компанія» кольорові цифрові фотознімки пошкодженого автомобіля «Volkswagen», державний номер НОМЕР_3 (а.с.136-137).

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справ у Голосіївському районному суді м. Києва, 04.11.2021 справа №752/4440/21 провадження №2/752/5327/21 передана до провадження судді ЧередніченкоН.П. (а.с.143).

03.02.2022 від ТОВ «Незалежою експертно-асистуюча компанія» на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 05 серпня 2021 року по справі №752/4440/21 про витребування доказів надійшли цифрові кольорові фотознімки автомобіля «Volkswagen», державний номер НОМЕР_3 (Звіт № НОМЕР_4 з визначенням вартості матеріального збитку «Volkswagen», державний номер НОМЕР_3 ) у кількості 55 фото (а.с.161-176).

14 лютого 2022 року в судовому засіданні суддя Голосіївського районного суду м.Києва Чередніченко Н.П. ухвалила повторно направити справу №752/4440/21 на експертизу (а.с.183-184).
29 травня 2023 року до суду від Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов висновок експерта від 18.05.2023 №СЕ-19/111-22/19235-АВ за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №752/4440/21 (а.с.185-205).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П. від 05 червня 2023 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ПрАТ «СК «Еталон» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.207).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П. від 29 червня 2023 року закінчено підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ПрАТ «СК «Еталон» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.216).

27 листопада 2023 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ясельської Н.М. про залучення в якості співвідповідача ПрАТ «СК «Еталон» в межах виплати страхового відшкодування відповідно до полісу АМ/4204100 у розмірі 100 000грн (а.с.10-13, том 2).
27 листопада 2023 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ясельської Н.М. про збільшення позовних, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 140 000грн та витрати з оплати судового збору (а.с.18-20, том 2).
12 грудня 2023 до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_7 адвоката Ясельської Н.М. про збільшення позовних вимог, а саме; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок відшкодування майнової шкоди спричиненою ДТП у розмірі 145 309,61грн, а також моральну шкоду в розмірі 140000грн; стягнути з ПрАТ «СК «Еталон» на користь позивача в межах виплатити страхового відшкодування відповідно до полісу АМ/4204100 у розмірі 100 000грн; стягнути з ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Еталон» пропорційні витрати з оплати судового збору (а.с.28-29, том 2).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П. від 12 грудня 2023 року залучено до участі у справі №752/4440/21 в якості співвідповідача ПрАТ «СК «Еталон» (а.с.33-34, том 2).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Чердніченко Н.П. від 12 грудня 2023 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, подану представником позивача в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «Еталон», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог, подану представником позивача в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «Еталон», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням збільшених та уточнених позовних вимог в порядку загального позовного провадження (а.с.36-38, том 2).

29 січня 2024 року від відповідача ПрАТ «СК «Еталон» в особі представника Панченко Ю.Ю. надійшов відзив відповідно до якого зазначила, що позивач не звертався до ПрАТ «СК «Еталон», ані з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, ані з заявою про виплату страхового відшкодування, також позивач не надав на огляд транспортний засіб, а відтак неможливо встановити кількість пошкоджень та вартість відновлення. Також, ДТП сталося 01.12.2018, заява про уточнення позовних вимог з визначеними вимогами позивача до ПрАТ «СК «Еталон» датована 12.12.2023, а відтак з моменту вищезазначеної події пройшло більше 5 років. А тому, позивач пропустив річний строк для звернення до ПрАТ «СК «Еталон». Також, позивачем не зазначено жодної причини, які не залежали від останнього, через які порушений встановлений річний строк. Відповідач ПрАТ «СК «Еталон» в особі представника Панченко Ю.Ю. просить суд відмовити в задоволені позовних вимог до ПрАТ «СК» «Еталон» (а.с.58-60, том 2).
29 січня 2024 від відповідача ПрАТ «СК «Еталон» в особі представника Панченко Ю.Ю. надійшла заява про застосування строків позовної давності, обґрунтована тим, що ДТП сталася 01.12.2018, заява про уточнення позовних вимог з визначеними вимогами до ПрАТ «СК «Еталон» датована 12.12.2023, тобто позивач звернувся до суду більше ніж через 3 роки після ДТП (а.с.73-74, том 2).
Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справ у Голосіївському районному суді м.Києва, 10.06.2024 справа №752/4440/21, провадження №2/752/382/24 передана до розгляду судді Плахотнюк К.Г. (а.с.79, том 2).
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотюк К.Г. від 01 лютого 2024 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «Еталон», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди прийнято до провадження з призначенням підготовчого провадження(а.с. 82-83, том 2).
19 лютого 2025 до суду надійшла відповідь на відзив ПрАТ «СК «Еталон» від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гапеки Т.В. відповідно до якої зазначила, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон», позивачу стало відомо лише після отримання відзиву на позов, який поданий представником ОСОБА_2 - адвокатом Олексієнком М.М., та до якого було долучено копію страхового полісу. Відповідно вказані обставини унеможливили позивача у вчиненні дій спрямованих на повідомлення страховика винуватця дорожньо-транспортної пригоди про настання страхового випадку. Позивачем з урахуванням того, що у останнього були відсутні відомості про страховика винуватця дорожньо-транспортної пригоди, а також той факт, що станом на грудень 2018 року не було встановлено чиї саме дії перебували у причинному зв`язку під час дорожньо-транспортної пригоди за участі транспортного засобу ОСОБА_1 , то останній 19 грудня 2018 року звернувся до ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу №997-2018, що складений 14 січня 2019 року оцінювачем ОСОБА_8 . Окрім того, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 було призначено судову автотоварознавчу експертизу. Обидва висновки містять відомості як про вартість матеріального збитку, завданого позивачу, який є власником «Volkswagen», державний номер НОМЕР_3 , так і вартість транспортного засобу станом на день проведення дослідження (14 січня 2019 року), так і вартість транспортного засобу у пошкодженому вигляді. Таким чином, твердження ПрАТ «СК «Етало» про неможливість здійснення огляду транспортного засобу є надуманим та свідчить лише про небажання виконувати зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування (а.с.132-140, том 2). 

19.02.2025 до суду надійшли заперечення від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гапеки Т.В. щодо клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності відповідно на які зазначила наступне, що як вбачається з матеріалів справи дорожньо-транспортна пригода сталася 01 грудня 2018 року. Згідно з постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року ОСОБА_2 був визнаний виним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, за наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди протокол про адміністративне правопорушення було складено також і на ОСОБА_3 , який був визнаний винним постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року. Однак, постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року вказану постанову суду першої інстанції про визначення винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасовано та закрито провадження у даній справі відносно ОСОБА_9 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Для ефективного способу захисту свого порушеного права позивач у справі повинен був очікувати чи підтвердиться винуватість у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди ще одного учасника, а саме ОСОБА_3 . Як свідчать матеріали справи, позов було пред`явлено до суду 11 лютого 2021 року, тобто через три місяці після прийняття постанови Київським апеляційним судом відносно учасника ДТП ОСОБА_3 та в межах трирічного строку на звернення до суду з відповідним позовом. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гапека Т.В. просить суд відмовити в задоволенні клопотання ПрАТ «СК «Еталон» про застосування позовної давності (а.с.145-148, том 2).
16 травня 2025 до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_7 адвоката Гапеки Т.В. про зміну предмету позову відповідно до якої просить суд викласти прохальну частину наступним чином, а саме: стягнути з ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь позивача шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 245309,61грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 100000грн; здійснити розподіл судових витрат, стягнувши з відповідачів на користь позивача судовий збір (а.с.161-163, том 2).
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 04 червня 2025 року прийнято до провадження у справі №752/4440/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «Еталон», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, заяву про зміну предмету позову в редакції від 12 травня 2025 року (а.с.170-171, том 2).
29 липня 2025 року до суду надійшли заперечення від представника ПрАТ «СК «Еталон» в особі представника Макаренко М.А. на заяву про зміну предмета позову відповідно до яких зазначила, що згідно судової практики не передбачено солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Отже, ПрАТ «СК «Еталон» не може нести солідарну відповідальність разом з іншими відповідачами. Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язок страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страхових зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Отже, поліс №АМ-4204100 сума страхового відшкодування встановлена в розмірі 100 000,00грн. Представник ПрАТ «СК «Еталон» в особі представника Макаренко М.А. просить суд відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки вони є незаконними та не обґрунтованими.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 21 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «Еталон», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, призначено справу до судового розгляду.

14 січня 2026 року до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гапека Т.В. про уточнення позовних вимог відповідно до яких зазначила, що просить суд викласти прохальну частину позову наступним чином, а саме: стягнути з ПрАТ «СК «Еталон» на користь позивача майнову шкоду у розмірі 100000грн, в межах ліміту страхової відповідальності, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 01 грудня 2018 року; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача майнову шкоду в розмірі 145309,61грн, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 01 грудня 2018 року; у разі якщо судом будуть застосовані наслідки спливу річного строку на звернення з виплатою страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Еталон», стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача майнову шкоду в розмірі 308415,90грн, згідно з висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 18 травня 2025 року №СЕ-19/111-22/19235-АВ, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 01 грудня 2018 року; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 140000грн, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 01 грудня 2018 року; здійснити розподіл судових витрат, стягнувши з відповідачів на корить позивача судовий збір.

26 січня 2026 року до суду надійшли пояснення від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Олексієнка М.М. відповідно до яких зазначив, що відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме визнає обов`язок з відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 145309,61грн на підставі висновку експерта від 18 лютого 2025 року №СЕ-19/111-22/19235-АВ та з урахуванням ст. 1194 ЦК України, як різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням. При цьому, враховуючи, що автомобіль позивача є фізично знищеним, то відшкодовується різниця між вартістю автомобіля до ДТП та після та обов`язок з відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000грн. Оскільки відповідач станом на момент ДТП мав діючий поліс обов`язкового страхування, належним відповідачем в межах суми страхового відшкодування є ПрАТ «СК «Еталон» і покладання на ОСОБА_10 обов`язку з відшкодування шкоди в межах суми страхового відшкодування нівелює інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водія. Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача- адвокат Олексієнко М.М. визнає частково позовні вимоги, а саме: матеріальну шкоду в розмірі 145309,61грн на підставі висновку експерта від 18 лютого 2025 року №СЕ-19/111-22/19235-АВ та з урахуванням ст. 1194 ЦК України та моральну шкоду в розмірі 10 000,00грн.

21.10.2025 у судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з зазначених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити у повному обсязі. 28.01.2026 до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гапеки Т.В. про розгляд справи за відсутності представника та позивача, позовні вимоги підтримують з урахуванням їх уточнень та з урахуванням часткового визнання вимог відповідачем ОСОБА_2 

21.10.2025 представник відповідача був присутній в судовому засіданні. 26.01.2026 надійшли пояснення від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Олексієнко М.М. відповідно до яких, зазначили, що частково визнають позовні вимоги, а саме в частині стягнення майнової шкоди в розмірі 145309,61грн на підставі висновку експерта від 18 лютого 2025 року №СЕ-19/111-22/19235-АВ та з урахуванням ст. 1194 ЦК України стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000,00грн. 28.01.2026 до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Олексієнка М.М. відповідно до якого останній просив розглядати справи за відсутності представника.
Відповідач ПрАТ «СК «Еталон» в особі представника в судові засідання не з`явились. В матеріалах справи міститься відзив та заява відповідно до яких просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог до відповідача ПрАТ «СК «Еталон».
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 в судові засідання не з`явився, про день та час судових засідань повідомлявся належним чином. Третьою особою не подано до суду пояснень чи заперечень на позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Правилами статей 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд встановив такі факти та їм правовідносини.
01 грудня 2018 року о 10 год. 10 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Заболотного, 158 в м. Києві, будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав на смугу, призначену для руху в зустрічному напрямку, чим створив аварійну ситуацію. В результаті її дій водій транспортного засобу - автомобіля «Ford», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , був вимушений різко змінити напрямок руху на зустрічну смугу де відбулось зіткнення з автомобілем «Volkswagen», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_1 та пасажири автомобіля «Volkswagen», державний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , малолітні ОСОБА_5 і ОСОБА_6 зазнали тілесних ушкоджень.
За фактом ДТП відносно ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 122 КУпАП, а відносно ОСОБА_3 - за статтею 124 КУпАП.
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року у справі № 752/26743/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 122 КУпАП (а.с. 24-25, том 1).
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року у справі № 752/965/19 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення 
Постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та закрито провадження в справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП, скасовано. На підставі пункту 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності закрито за відсутністю в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с.12-23, том 1).
Відповідно до правил частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Частиною першою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).
У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 1188 ЦПК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (стаття 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, яка має містити певні відомості та визначені Законом додатки до заяви (пункт 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 у зв`язку з експлуатацією транспортного засобу марки «Renault», державний номер НОМЕР_1 , на час настання ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс АМ-4204100 (а.с.96, том 1).
За даними висновку експерта №СЕ-19/111-22/19235-АВ Київського науково -дослідного експертного -криміналістичного центру МВС України від 18.05.2023 зазначено наступне: 
досліджуваний автомобіль на дату ДТП мав строк експлуатації 8,52 роки, що перевищує 7 років, тому величину втрати товарної вартості для даного КТЗ не розраховуємо та приймаємо такою, що дорівнює нулю: ВТВ=0,00; 
використовуючи прийняті величини коригування та вартості КТ3 і укомплектованості, а також визначену вартість відновлювального ремонту комплектності з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та показника втрати товарної вартості, розраховвано додаткове збільшення (зменшення) ринкової вартості КТ3 виходячи з його комплектності, укомплектованості, пошкоджень, відновлення і оновлення складників за формулою (4): Сдод = 0,0 + 0,00 - (245 309,61 + 0,00) = 245 309,61 грн.;
підставляючи вище отримані числові показники до формули (1), визначено ринкову вартість автомобіля «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_5 після настання ДТП, станом на 26.02.2021:
C = 331 630,00 ? (1 - (7,0/100) - (0,0/100)) - 245 309,61 = 63 106,29грн.;
 ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_6 , в пошкодженому стані станом на момент проведення експертизи (14.01.2019) складає: 63 106,29грн.;
судовий експерт Київського науково-дослідного експертного -криміналістичного центру МВС України Квартальний Ю.О. дійшов до висновку, який виклав в судовій експертизі №СЕ-19/111-22/19235-АВ від 18.05.2023, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_7 , в результаті пошкодження автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 01.12.2018, станом на момент проведення експертизи (14.01.2019) складає: 308 415,90 грн; ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_7 в пошкодженому стані становить на момент проведення експертизи (14.01.2019) складає: 63106,29грн. (а.с.185-205, том 1).
Отже, суд доходить висновку, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_6 значно перевищує його ринкову вартість, що свідчить про економічну недоцільність проведення відновлювального ремонту. 
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
З урахуванням встановлених експертизою показників розмір шкоди становить: 308 415,90грн (вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, в результаті пошкодження автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді) - 63106,29грн (ринкова вартість автомобіля в пошкодженому стані станом на момент проведення експертизи)= 245 309,61грн.
З огляду на те що, цивільна правова відповідальність транспортного засобу «Renault», державний номер НОМЕР_8 під час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «СК «Еталон» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс АМ-4204100, ліміт 100 000,00грн, обов`язок відшкодування шкоди у межах страхової суми покладається на страхову компанію.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині позовних вимог позивача до ПрАТ «СК «Еталон» про стягнення на його користь майнову шкоду в розмірі 100 000,00грн, в межах ліміту страхової відповідальності, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 01 грудня 2018 року.
Щодо доводів ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» про річного пропуск звернення до страхової компанії, то пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не визначений у законодавстві як підстава для припинення матеріального права на відшкодування шкоди, а тому такий строк не може розцінюватися як преклюзивний.
Зазначений строк сам по собі не припиняє існуюче право потерпілої особи на отримання відшкодування шкоди у розмірі регламентних виплат. Потерпіла особа при відмові страховика у здійсненні виплати регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку має право пред`явити вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.
У випадку, якщо потерпіла особа звернулася до страховика із заявою про відшкодування шкоди після спливу встановленого річного строку, однак доведе, що нею було вжито розумних заходів для отримання страхового відшкодування та строк пропущено з незалежних від неї причин, така особа не позбавляється права на отримання відшкодування шкоди за рахунок страховика винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховний Суд, зокрема у постанові від 08 жовтня 2025 року у справі № 752/11365/21, у якій Верховний Суд зазначив, що пропуск річного строку звернення потерпілої особи до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є безумовною підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування шкоди, оскільки такий строк не є преклюзивним і не припиняє матеріального права потерпілої особи на отримання відшкодування шкоди.
Суд також враховує, що про обставини пропуску річного строку звернення до страховика позивачу стало відомо лише під час розгляду справи після отримання та дослідження відзиву відповідача. Водночас відповідачем не доведено, що позивачем було безпідставно зволікано із зверненням до страхової компанії чи що позивач умисно ухилявся від реалізації свого права на отримання страхового відшкодування.
Отже, сам по собі пропуск річного строку звернення до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування не позбавляє потерпілу особу права на звернення до суду із вимогами про відшкодування шкоди у межах страхової суми протягом строку позовної давності, у зв`язку з чим суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо пропуску позивачем річного строку звернення до страховика як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог.
Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Так, відповідачем ПрАТ «СК «Еталон» було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.
Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони право на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
При цьому, суд критично оцінює доводи відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» стосовно застосування строків позовної давності, з наступних підстав.
01 грудня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі сторін по справі.
Згідно з постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, за наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди протокол про адміністративне правопорушення було складено також і на ОСОБА_3 , який був визнаний винним постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року. 
Однак, постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року вказану постанову суду першої інстанції про визначення винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасовано та закрито провадження у даній справі відносно ОСОБА_9 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Як зазначає позивач ОСОБА_2 для ефективного способу захисту свого порушеного права позивач у справі повинен був очікувати чи підтвердиться винуватість у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди ще одного учасника, а саме ОСОБА_3 . 
Отже, після встановлення винної особи у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 01 грудня 2018 року, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом 11 лютого 2021 року, тобто через три місяці після винесення постанови Київського апеляційного суду, та в межах трирічного строку позовної давності, передбаченої законом для звернення до суду. 
Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи, що строк позовної давності не сплив, суд дійшов висновку, що позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності.
Відтак, у задоволенні клопотання відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» про застосування строку позовної належить відмовити.
Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц, у якій зазначено, що винуватець дорожньо-транспортної пригоди зобов`язаний відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, оскільки наявність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не звільняє винну особу від обов`язку повного відшкодування завданої шкоди.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є винною особою у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 01 грудня 2018 року, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 01 лютого 2019 року у справі №752/26743/18 про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, передбачене статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.24, том 1).
Разом з тим суд враховує, що відповідач визнав позовні вимоги у частині стягнення з нього різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням.
Відповідно до статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії розгляду справи, а у разі визнання позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову у зазначеній частині не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому підлягає прийняттю судом.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, а саме у розмірі 145309,61грн.
Щодо стягнення моральної шкоди на користь позивача, суд доходить наступних висновків.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Суд, вирішуючи позовну вимогу про відшкодування позивачу моральної шкоди враховує те, що в ході судового розгляду справи знайшов своє підтвердження факт призведення дорожньо-транспортної пригоди до моральної шкоди позивачу та його сім`ї, оскільки під час дорожньо-транспортної пригоди в машині позивача ОСОБА_1 знаходились пасажири, а саме: малолітні ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .
Тому, відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка була визнана винною в спричиненні шкоди, тобто відповідачем.
У постанові Верховного Суду від 09.11.2022 року у справі № 212/7628/21 (провадження № 61-7265св22) зазначено, що «виходячи з положень ст. ст. 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди, в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи, незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (п. 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі № 216/3521/16-ц)».
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гапека Т.В. в заяві про уточнення позовних вимог від 14.01.2026 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 140000грн.
Однак, суд дослідивши матеріали справи, вважає, що розмір моральної шкоди, є обґрунтованим саме в розмірі 15 000,00грн, враховуючи часткове визнання відповідачем суми морального відшкодування в розмірі 10000,00грн, заяву позивача в якій просить задовольнити позовні вимоги майнового характеру з урахуванням часткового визнання вимог відповідачем, що також відповідає критеріям розумності, справедливості, співмірності та є достатнім для розумного задоволення моральних страждань позивача.
Отже, суд доходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 15000,00грн на відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з чим відповідна позовна вимога підлягає задоволенню.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
З огляду на викладене вище, позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригод, яка відбулась 01 грудня 2018 року підлягають частвому задоволенню судом.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з урахуванням частково задоволення позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду в розмірі 2153,96грн, а саме з кожного в розмірі 1076,98грн.
На підставі викладеного, керуючись 10, 12, 81, 141, 265, 268, 280-289 ЦПК України, суд
ухвалив:
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 100 000 (сто тисяч гривень) 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 145309,61грн та моральну шкоду в розмірі 15 000,00грн, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01 грудня 2018 року, що разом складає 160 309 (сто шістдесят тисяч триста дев`ять гривень) 61 копійка.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1076 (одна тисяча сімдесят шість гривень) 98 копійок щодо вирішення позовних вимог у частині відшкодування майнової шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1076 (одна тисяча сімдесят шість гривень) 98 копійок щодо вирішення позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 );
відповідач 1: ОСОБА_2 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_10 );
відповідач 2: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» (місце знаходження за адресою: м.Київ, вул. Гарматна, 8, а/с12, код ЄДРПОУ 20080515);
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_11 ).

Суддя К.Г.Плахотнюк