Справа № 642/8442/25
Провадження № 2/642/550/26

ЗАОЧНЕ  Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ 

20 березня 2026 р.        м. Харків 
Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Балабая С.С.,
за участю секретаря судового засідання Ажиппо О.О.
розглянувши у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, 
у с т а н о в и в:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» через систему «Електронний суд» звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 20.08.2021 ТОВ «Мілоан» і відповідач ОСОБА_1 уклали договір № 4915117, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 8000,00 грн, строком зазначеним у п.1.4 договору, зі сплатою процентів від 1,70%, згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом та комісію за надання кредиту.На підставі договору факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», та наступним договором №10-01/2023 від 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитним договором № 4915117 від 20.08.2021 перейшло до позивача.Також, 05.11.22021 ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» і відповідач ОСОБА_1 уклали у формі електронного документа з використання електронного підпису договір позики № 2838715766-140922, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 1500,00 грн, строком на 14 днів, зі сплатою процентів 0,50 % в день.На підставі договору факторингу № 07/03/23 від 07.03.2023 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Коллект Центр», право вимоги за договором позики №2838715766-140922 від 05.11.22021 перейшло до позивача.У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань, позивач просить стягнути загальний розмір заборгованості за двома кредитами в сумі 38352,61 грн, з яких: 7417,00 грн основна сума боргу, 29415,61 грн заборгованість за процентами, заборгованість за комісіями 1520,00 грн., а також просив стягнути 2422,20 грн судового збору і 13000 грн витрат на правничу допомогу.
Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 05.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Представник позивача у позовній заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 правом подати відзив на позовну заяву не скористалася. Відповідно до вимог статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою, ухвала про відкриття провадження у справі за зареєстрованим місцем проживання не вручена через відсутність адресата.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.
Враховуючи згоду позивача та керуючись положеннями статті 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справі дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.
Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони (ст.207 ЦК України).
В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі – Закону).
Відповідно до статті 3 Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Відповідно до ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Укладений між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 договір про споживчий кредит № 4915117 від 20.08.2021, а також укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 05.11.22021 договір №2838715766-140922, підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису і за формою відповідають вимогам Закону України «Про електронну комерцію».
У постанові від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 Верховний Суд сформував висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора.
Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Так, договір №4915117 від 20.08.2021 підписаний відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора W75817, а договір позики №2838715766-140922 від 05.11.22021 підписаний ідентифікатором E22TVDN3.
Отже, ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, умов пролонгації, порядку нарахування та сплати процентів.
Відповідач, підписавши ці договори, не лише погодив їх умови, але й скористався кредитними коштами, які перераховані на вказаний ним картковий рахунок.
Предметом даного позову є стягнення фактором заборгованості за договорами про споживчий кредит та договором позики.
У відповідності до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.
Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
На підставі договору факторингу № 26-01/2022-83 від 26.01.2022, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», та наступного договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №4915117 від 20.08.2021.
Окрім цього, право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №2838715766-140922 від 05.11.22021 перейшло до позивача на підставі договору про відступлення права вимоги №07/03/23, укладеного 07.03.2023 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та та ТОВ «Коллект Центр».
Суду надані договори факторингу, договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, реєстри боржників, акти прийому-передачі реєстру боржників, платіжні доручення, які належно засвідчені печатками та підписами сторін. Тому позивач підтвердив право вимоги до ОСОБА_1 за вказаними договорами.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При вирішенні питання розміру заборгованості суд враховує таке.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця.
Відповідно до частин першої – четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Таким чином, при вирішенні вимог щодо стягнення процентів має значення строк виконання відповідного зобов`язання і природа нарахованих процентів.
У постановах від 05.03.2023 у справі № 910/4518/16, від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів за користування коштами може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Щодо договору про споживчий кредит №4915117 від 20.08.2021
20.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі, шляхом подання відповідачем в Особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» Анкети-заяви, укладений договір про споживчий кредит №4915117.
За умовами договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 8 000 грн, строком на 30 днів з 20.08.2021 до 19.09.2021 (п.1.3,1.4). Кредитні кошти надаються в безготівковій формі шляхом переказу на вказаний позичальником картковий рахунок (п.2.1). Позичальник зобов`язаний сплатити одноразову комісію в розмірі 19% від суми кредиту, тобто 1520 грн (п.1.5.1). За користування кредитом встановлена стандартна процентна ставка – 5 % в день, пільгова – 1,7 % в день (п.1.5.2, п.1.6).
Згідно з п.2.2.3 договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.
Згідно з п.2.3.1.1 договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі – Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці ставками : для продовження на 3 дні – 3%, на 7 днів – 5%, на 15 днів – 10%. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, то проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк нараховуються за ставкою, передбаченою в п.1.5.2 договору (1,70%).
Пролонгація на стандартних умовах (п.2.3.1.2 договору): позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.
У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Детальна інформація про умови кредитування відображена у Паспорті споживчого кредиту, з яким відповідач ознайомлений.
ТОВ «Мілоан» виконало зобов`язання за договором і перерахувало 20.08.2021 на платіжну карту НОМЕР_1 кошти у розмірі 8 000 грн, що підтверджено квитанцією.
Як вбачається з детального розрахунку заборгованості ОСОБА_1 загальний розмір заборгованості склав 28133,09 грн, з яких 6115,00 грн основного боргу, 20498,09 грн проценти, 1520 грн. комісії.
26.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений Договір факторингу №26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №102606937 від 20.08.2021.
ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 26.01.2022 – 10.01.2023 (349 днів) донарахувало відповідачу проценти за користування кредитом в розмірі 8866,75 грн. Згідно з розрахунком станом на 10.01.2023 за відповідачем значилась заборгованість на загальну суму 36999,84 грн, з них 6115,00 грн тіло кредиту, 20498,00 грн проценти, комісія 1520, 00 грн.,8866,75 грн. нараховані відсотки зг. кр. дог. 8866,75 грн.
Будь-яких платежів на повернення кредиту фактору відповідач не вносив.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладений Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників, в тому числі за вищевказаним Договором про споживчий кредит, що підтверджується реєстром боржників, актом прийому-передачі реєстру боржників .
Після набуття права вимоги ТОВ «Коллект Цент» додаткових нарахувань не проводило. Відповідач платежів на повернення кредиту фактору не вносив.
Щодо основної суми кредиту
Представник позивача довів суду використання та неповернення відповідачем кредитних коштів (тіла кредиту) в розмірі 6115,00 гривень. Відповідач розмір заборгованості за тілом кредиту не спростував.
Щодо нарахування відсотків.
Позивачем згідно з наданим розрахунком заявлені до стягнення проценти в розмірі 29364,84 грн, з яких 20498,09 грн нараховані первісним кредитором, а також 8866,75 грн. нарахованих фактором ТОВ «Вердикт Капітал» в період з 26.01.2022 до 10.01.2023.
Разом з тим, суд не погоджується з розміром заборгованості, а саме суми відсотків у розмірі 29364,84 грн, які були нараховані позивачем за договором про споживчий кредит № 4915117 від 20.082021.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 (провадження № 14-318цс18), викладено правові висновки про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).
Як вбачається з матеріалів справи 20.08.2021 між сторонами договору було погоджено строк кредитування 30 днів (до 30 червня 2021 року), розмір процентів в день - 1,7 %, загальну вартість позики 8000 грн.
Відповідно до п.2.3 договору про споживчий кредит від № 4915117 від 20.08.2021 позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі – Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці ставками : для продовження на 3 дні – 3%, на 7 днів – 5%, на 15 днів – 10%. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, то проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк нараховуються за ставкою, передбаченою в п.1.5.2 договору (1,70%).
Пролонгація на стандартних умовах (п.2.3.1.2 договору): позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.
У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Водночас, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачу нараховано заборгованість у розмірі 36999,84 грн, з яких 6115 грн - основний борг, 3672 грн - заборгованість за відсотками, що нараховані за період з 21.08.2021 по 16 вересня 2021 року у розмірі по 136 грн на день, надалі з 17.09.2021 по 04.10.2021 по 122,40 грн на день, надалі з 05.10.2021 по 06.10.2021 по 360 грн. на день, надалі з 07.10.2021 по 13.10.2021 по 166,28 грн. на день, надалі з 14.10.2021 по 17.10.2021 по 342, 00 грн. на день, надалі з 18.10.2021 по 24.10.2021 по 110,47 грн. на день, надалі з 25.10.2021 по 03.11.2021 по 324,90 грн на день, надалі з 04.11.2021 по 06.11.2021 по 107,17 грн на день, надалі 07.11.2021 по 11.11.2021 по 315,20 грн на день, надалі з 12.11.2021 по 16.11.2021 по 305,75 грн. на день, а з 17.11.2021 по 23.12.2022 проценти по 305,75 грн на день нараховувалися поза межами строку кредитування. При цьому, відповідно до умов договору позики сторонами було узгоджено вартість кредиту виходячи з ставки 1,7 % на день, тобто 136,00 грн.
Зважаючи на відсутність підстав для нарахування відсотків після 16.11.2021, суд вважає, що стягненню зі ОСОБА_1 останні підлягають в розмірі 9185,34 грн.
Щодо договору позики №2838715766-140922 від 05.11.2021
05.11.22021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 з використанням інформаційно-комунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі укладений договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 2838715766-140922 від 05.11.22021 за умовами програми «Проста позика».
За умовами договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 1500 грн (п.2.2), строком на 14 днів з 05.11.22021 до 19.10.2021 (п.2.3). Кредитні кошти надаються в безготівковій формі шляхом переказу на вказаний позичальником картковий рахунок (п.3.2). За користування кредитом у строк визначений п.2.3 встановлена процентна ставка 0,50 % за 1 день користування грошовими коштами (п.9.13). Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком розрахунків, або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором, але в будь-якому випадку не пізніше дати остаточного повернення кредиту, встановленого цим договором (п.3.6). У випадку настання визначених п.п. 4.1.2. цього Договору обставин, строк користування кредитом може бути продовжено на обумовлений сторонами строк, згідно тарифів товариства, за умови задоволення (акцептування) товариством відповідного звернення позичальника про врегулювання заборгованості та при відсутності у позичальника непогашеної заборгованості передбаченої п.п. 3.10.1 та п.п. 3.10.3 цього договору, шляхом внесення позичальником плати, згідно тарифів товариства, шляхом прийняття товариством від позичальника вказаної оплати (п.3.19).
Детальна інформація про умови кредитування відображена у Паспорті кредиту, з яким відповідач ознайомлений.
ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» виконало зобов`язання за договором і за допомогою платіжного сервісу «Platon» перерахувало 05.11.22021 на платіжну картку ОСОБА_1 НОМЕР_1 кошти у розмірі 1500.
Як вбачається з детального розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за період з 06.11.22021 до 19.10.2021 (в межах 14 днів строку кредиту) нараховані проценти за ставкою 0,5% в день.
В матеріалах справи відсутні дані про продовження строку кредитування.
Загальний розмір заборгованості склав 1352,77 грн, з яких 1302,00 грн основного боргу, 50,77 грн проценти.
07.03.2023 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Коллект Центр» укладений Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 07/03/23, за яким ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило право вимоги до боржників, в тому числі за вищевказаним Договором про споживчий кредит, що підтверджується реєстром боржників, актом прийому-передачі реєстру боржників.
Після набуття права вимоги ТОВ «Коллект Цент» додаткових нарахувань не проводило. Відповідач платежів на повернення кредиту фактору не вносив.
Щодо основної суми кредиту.
Позивач довів суду використання та неповернення відповідачем кредитних коштів (тіла кредиту) в розмірі 1302 гривень. Відповідач розмір заборгованості за тілом кредиту не спростував.
Щодо нарахування відсотків
Позивачем згідно з наданим розрахунком заявлені до стягнення проценти в розмірі 50,77 грн, відповідачем їх розмір належнити, допустими та достовірними доказами не спростований.
Відтак загальна сума задоволених позовних вимог за двома кредитними договорами складає 18 173,11 гривень (1302+50,77)+(6115+1520+9185,34).
Позивачем вимоги в порядку статті 625 ЦК України не заявлялися.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог витрати зі сплати судового збору.
Позивач сплатив судовий збір за ставкою 0,8 в розмірі 2422,40 грн. Позов задоволений частково, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 147,83 грн судового збору.
Щодо розміру витрат на правничу допомогу, то позивач заявив на відшкодування 13000 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, професійна правова допомога ТОВ «Коллект Центр» надавалася адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» на підставі договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024.
На підтвердження факту надання професійної правової допомоги надані заявка на надання юридичної допомоги №3053 від 03.11.2025, витяг з акту №16 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 про вартість послуг по боржнику ОСОБА_1 на суму 13000 гривень з описом послуг (усна консультація з вивчення документів (4000 грн), складання позовної заяви для подачі до суду (9000 грн).
Фактично послуги адвоката позивачем на час ухвалення судового рішення не оплачені.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до статті 137 ЦПК України зазначені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами (ст.133, ст. 141 ЦПК України).
Обсяг і розмір витрат на правничу допомогу входить в предмет доказування.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Однак для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18)
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Крім того, відповідно до статті 137 ЦПК України суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони за критерієм співмірності із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі визначених у ст.137, 141 ЦПК України критеріїв.
Згідно з витягом з акту виконаних робіт до витрат на правничу допомогу, окрім складання позовної заяви, включені послуги – усна консультація з вивчення документів (4000 грн), проте такий вид робіт фактично є складовою складання позовної заяви, тому підлягає виключенню.
Відтак розмір витрат на правничу допомогу у цій справі складає 9000 грн.
Проте суд вважає необхідним застосувати приписи частини другої статті 141 ЦПК України та стягнути з відповідача 4 264,58 гривень витрат на правничу допомогу, що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог, відповідає принципам розумності та справедливості.
Керуючись статтями 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 247, 263, 265, 268, 274, 280 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 3,6, 207, 509, 512, 514, 526, 530, 626, 628, 638, 639, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», суд
У Х В А Л И В:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість в розмірі 18 173 (вісімнадцять тисяч сто сімдесят три) гривень 11 копійок, з яких:
- за договором позики №2838715766-140922 від 05.11.2021 у сумі 1352,77 гривень, з яких 1302,00 гривень - основного боргу, 50,77 гривень - заборгованість за відсотками;
- за договором про споживчий кредит №4915117 від 20.08.2021 у сумі 16820,34 гривень, з яких 6115гривень - основного боргу, 9185,34 гривень - заборгованість за відсотками, 1520,00 гривень – заборгованість за комісіями.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 1 147 (одну тисячу сто сорок сім) гривень 83 копійок судового збору та 4 264 (чотири тисячі двісті шістдесят чотири) гривень 58 копійок витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПОУ 44276926, адреса: вул.Мечнікова, 3, офіс 306, м.Київ.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя          С.С. Балабай