ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/832/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
Стислий зміст позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, а саме просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17.12.2025 № 163750010968 про відмову у призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком, відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.07.1978 року, а саме: 02.07.1978 по 15.09.1978; з 01.03.1979 по 23.07.1979; з 15.08.1979 по 24.11.1979; з 05.12.1979 по 31.07.1996 у повному обсязі, 01.08.1996 по 15.03.2001 у повному обсязі, з 22.03.2001 по 25.11.2003;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно статті 26 Закону України “Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування”. Станом на час звернення із заявою про призначення пенсії їй виповнилось 65 років, 7 місяців. До часу звернення із заявою про призначення пенсії вона не отримувала пенсію, та не перебувала на обліку у Пенсійному фонді, як особа, яка має право на отримання пенсії. Її заява про призначення пенсії була направлена для розгляду по екстериторіальності до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №163750010968 від 17.12.2025 їй відмовлено у призначенні пенсії відповідно ЗУ “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Відмова мотивована тим, що позивач не має необхідного стажу для призначення пенсії. Відповідач у рішенні про відмову у призначенні пенсії зазначив, що позивач має загальний трудовий стаж 8 років 4 місяці 27 днів. До рішення відповідачем наданий розрахунок врахованого ним стажу, із якого убачається, що мені зараховано 6 років відпустки по догляду за дітьми у період з 04.06.1982 по 03.06.1985, а також: 25.07.1986 по 24.07.1988, а також період роботи з 01.01.1999 по 15.03.2001, з 26.01.2005 по 14.02.2005, з 20.04.2005 по 31.05.2005. У рішенні про відмову у призначенні пенсії відповідач не навів обґрунтувань не зарахування до стажу для призначення пенсії періодів роботи, відомості про які записані в трудовій книжці. Позивач не погоджується із рішення відповідача про відмову у призначенні їй пенсії, через що звернулась до суду.
Додатково у відповіді на відзив зауважила, що записи про періоди трудової діяльності, які не були зараховані відповідачем до страхового стажу, не містять недоліків, що б могли привести до сумніву щодо наявності у трудового стажу. У випадку, якщо відповідач має сумніви щодо записів у її трудовій книжці він має самостійно перевірити їх достовірність, а не відмовляти у призначенны пенсії. 30 квітня 2025 року Позивачу виповнилось 65 років, отже враховуючи її наявний стаж 24 роки 11 місяців 14 днів вона має право на призначення пенсії
відповідно до статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з дати звернення за призначенням пенсії, 11 грудня 2025 року.

Стислий зміст заперечень відповідачів.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому вказав, що відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, розгляд документів, наданих до заяви позивача від 11.12.2025 для призначення пенсії провадився за принципом «екстериторіальності» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області. Після перевірки матеріалів електронної пенсійної справи Рішенням №163750010968 від 17.12.2025 Головними управлінням відмовлено у призначенні пенсії за віком позивачу відповідно до 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав відсутності необхідного страхового стажу — 15 років. Право на пенсійну виплату буде переглянуто після надходження акту перевірки. За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж становить 8 років 4 місяці 27 днів.

Заяви, клопотання учасників справи.
Позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
10.02.2026 від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи.
16.02.2026 від відповідача надійшла заява.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі; звільнено позивача від сплати судового збору за подання позову у цій справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); витребувано докази у відповідача і позивача. 
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 11.12.2025 звернулася до Полтавського об`єднаного управління ПФУ із заявою про призначення пенсії, дану заяву зареєстровано за № 7705. До заяви, зокрема, було додано копію трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10.07.1978, довідки про заробітку плату для обчислення пенсії за періоди з листопада 1979 по серпень 1996 ТОВ "Полтавська міська спілка товариств" №№56-59 від 10.12.2025.
Так, пунктом 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій. 
З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи позивача в електронному вигляді було передано на розгляд відповідачу - Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області.
Розглянувши заяву позивача від 11.12.2025 відповідач прийняв рішення №163750010968 від 17.12.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу.
Так, у рішенні №163750010968 від 17.12.2025 зазначено, зокрема,:
Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 11.12.2025.
Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) становить 59 років.
Вік заявниці 65 років 7 місяців.
Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону становить 26 років.
У разі відсутності, починаючи з 01 січня 2018року, страхового стажу передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:
з 01 січня 2023року по 31 грудня 2023 року — від 20 до 30 років
У разі відсутності, починаючи з 01 січня 2019року, страхового стажу передбаченого частиною першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65років мають особи за наявності страхового стажу:
починаючи 01 січня 2025року по 31 грудня 2025 року — від 15 до 22 років
Страховий стаж заявниці становить 8 років 4 місяці 27 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
за доданими документами до страхового стажу не зараховано:
- періоди згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10.07.1978, оскільки запис про зміну прізвищ ОСОБА_2 внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 20.06.1974 №162, а саме: відсутня дата видачі документу на підставі якого внесено запис. Крім того, документи про підтвердження зміни прізвища ОСОБА_2 відсутні;
- період роботи 15.11.1979 по 15.08.1996 згідно довідок про заробітну плату № 56-59 від 10.12.2025, оскільки відсутні накази з особового складу Міського споживчого товариства в ТОВ “Полтавська міська спілка товариств”. Зарахування зазначених періодів можливе після проведення перевірки первинних документів. 
Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення №163750010968 від 17.12.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу — 15 років.
Право на пенсійну виплату буде переглянуто після надходження акту перевірки.
До рішення відповідачем наданий розрахунок стажу, із якого убачається, що позивачу зараховано 6 років відпустки по догляду за дітьми у періоди з 04.06.1982 по 03.06.1985, з 25.07.1986 по 24.07.1988, періоди роботи з 01.01.1999 по 15.03.2001, з 26.01.2005 по 14.02.2005, з 20.04.2005 по 31.05.2005.
На розвороті трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10.07.1978 позивача зазначено, що прізвище позивача ОСОБА_3 змінено на ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим Подільською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10.07.1978 позивач:
- 02.07.1978 і була зарахована на роботу учнем по торгівлі в «Великобагачанське перше господарське роздрібної торгівлі підприємство», наказ № 42 від 03.07.19878;
- 15.09.1978 направлена в школу-магазин при Великобагачанському райпо, наказ №56 від 14.09.1979;
- з 15.09.1978 по 01.03.1979 навчалась у школі-магазині при Великобагачанському райпо та була направлена на роботу у «Великобагачанське перше господарське роздрібної торгівлі підприємство»;
- 01.03.1979 призначена на посаду продавця, наказ № 18 від 02.03.1979;
- 23.07.1979 звільнена за власним бажанням, наказ № 47 від 23.07.1979;
- 15.08.1979 зарахована на посаду продавця Великобагачанське районне споживче товариство Укоопспілки Полтавської області, наказ №58 від 15.08.1979;
- 24.11.1979 звільнена з роботи, наказ № 69 від 23.11.1979;
- 05.12.1979 прийнята на роботу в Полтавський міськкоопторг, наказ № 372 від 05.12.1979;
- 31.07.1996 звільнена з роботи , наказ № 38 параграф 3 від 29.07.1996;
- 01.08.1996 прийнята на роботу завідуючим відділом АТ «Полтавакондитер», наказ 59 від 30.07.1996;
- 15.03.2001 звільнена з роботи, наказ № 68 від 05.03.2001;
- 22.03.2001 прийнята на роботу директором госпророзрахункового магазину № 17, розпорядження № 51 параграф 1 від 22.03.2001;
- 25.11.2003 звільнена, розпорядження № 8 параграф 1 від 24.11.2023;
- 20.04.2005 прийнята на роботу ТОВ ВПК «Полтава», наказ № 5-к від 20.04.2005;
- 31.05.2005 звільнена з роботи, наказ № 6-к від 31.05.2005.
Отже, відповідач не зарахував позивачу періоди її роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.07.1978 року, а саме: 02.07.1978 по 15.09.1978; з 01.03.1979 по 23.07.1979; з 15.08.1979 по 24.11.1979; з 05.12.1979 по 03.06.1982, з 04.06.1985 по 24.07.1985, з 25.07.1988 по 31.07.1996, 01.08.1996 по 31.12.1998, з 22.03.2001 по 25.11.2003.
Позивач не погоджуючись рішенням відповідача №163750010968 від 17.12.2025, звернулася до суду із цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Статтею 24 Закону № 1058-ІV визначено, що страховий стаж, необхідний для призначення пенсії, обчислюється відповідно до вимог цього Закону за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів (записів трудової книжки) та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом № 1058-ІV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII).
Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
За приписами статті 45 Закону № 1058-ІV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 48 Кодексу законів про працю України визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктами 2.2 та 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. У трудову книжку вносяться, зокрема відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою записи про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
З аналізу наведених норм випливає, що трудова книжка, в якій містяться всі необхідні та точні записи про періоди роботи, є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За наявності такої трудової книжки підтверджувати трудовий стаж іншими документами законодавством не вимагається.
Поряд з цим, як визначено статтею 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Визначення поняття "трудовий стаж" чинне законодавство не містить, однак з аналізу норм Закону №1058-IV можна дійти висновку, що це періоди офіційної трудової діяльності особи до 01.01.2004, що підтверджуються записами у трудовій книжці.
При цьому періоди трудової діяльності до 01.01.2004, які зараховуються до страхового стажу, визначаються законодавством, яке діяло до прийняття Закону №1058-IV, а саме - статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".
Так, згідно з приписами статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10.07.1978 позивач:
- 02.07.1978 і була зарахована на роботу учнем по торгівлі в «Великобагачанське перше господарське роздрібної торгівлі підприємство», наказ № 42 від 03.07.19878;
- 15.09.1978 направлена в школу-магазин при Великобагачанському райпо, наказ №56 від 14.09.1979;
- з 15.09.1978 по 01.03.1979 навчалась у школі-магазині при Великобагачанському райпо та була направлена на роботу у «Великобагачанське перше господарське роздрібної торгівлі підприємство»;
- 01.03.1979 призначена на посаду продавця, наказ № 18 від 02.03.1979;
- 23.07.1979 звільнена за власним бажанням, наказ № 47 від 23.07.1979;
- 15.08.1979 зарахована на посаду продавця Великобагачанське районне споживче товариство Укоопспілки Полтавської області, наказ №58 від 15.08.1979;
- 24.11.1979 звільнена з роботи, наказ № 69 від 23.11.1979;
- 05.12.1979 прийнята на роботу в Полтавський міськкоопторг, наказ № 372 від 05.12.1979;
- 31.07.1996 звільнена з роботи , наказ № 38 параграф 3 від 29.07.1996;
- 01.08.1996 прийнята на роботу завідуючим відділом АТ «Полтавакондитер», наказ 59 від 30.07.1996;
- 15.03.2001 звільнена з роботи, наказ № 68 від 05.03.2001;
- 22.03.2001 прийнята на роботу директором госпророзрахункового магазину № 17, розпорядження № 51 параграф 1 від 22.03.2001;
- 25.11.2003 звільнена, розпорядження № 8 параграф 1 від 24.11.2023;
- 20.04.2005 прийнята на роботу ТОВ ВПК «Полтава», наказ № 5-к від 20.04.2005;
- 31.05.2005 звільнена з роботи, наказ № 6-к від 31.05.2005.
Відповідач відповідно до спірного рішення не зарахував позивачу періоди її роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.07.1978 року, а саме: з 02.07.1978 по 15.09.1978; з 01.03.1979 по 23.07.1979; з 15.08.1979 по 24.11.1979; з 05.12.1979 по 03.06.1982, з 04.06.1985 по 24.07.1985, з 25.07.1988 по 31.07.1996, 01.08.1996 по 31.12.1998, з 22.03.2001 по 25.11.2003.
Суд наголошує, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його страхового стажу за вказаний період.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018, справа №275/615/17, провадження №К/9901/768/17.
У спірному рішенні пенсійний орган як на підставу для відмови у перерахунку пенсії посилається на те, що запис про зміну прізвищ ОСОБА_2 внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 20.06.1974 №162, а саме: відсутня дата видачі документу на підставі якого внесено запис. Крім того, документи про підтвердження зміни прізвища ОСОБА_2 відсутні; згідно довідок про заробітну плату № 56-59 від 10.12.2025, оскільки відсутні накази з особового складу Міського споживчого товариства в ТОВ “Полтавська міська спілка товариств”. 
Разом з тим, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.
Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство. 
Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу позивачу буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в пункті 3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
В даному випадку, суд звертає увагу, що вказані записи в трудовій книжці зроблені чітко, зрозуміло, відсутні ознаки підробок, у зв`язку з чим наведені вище доводи відповідача не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи до стажу з моменту призначення пенсії.
Також суд зазначає, що законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення/перерахунку пенсії лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.
Водночас суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача в частині спірних періодів містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеного періоду роботи позивача до стажу роботи, що враховується у призначенні/перерахунку пенсії.
Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці або у довідках можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у наданих документах.
Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.
Крім того, відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. 
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що оскільки відповідальність за ведення трудової книжки покладається саме на роботодавця, то помилки у записі про зміну прізвища (відсутня дата видачі документу на підставі якого внесено запис) позивача не може бути підставою для не зарахування періодів роботи позивача з 02.07.1978 по 15.09.1978; з 01.03.1979 по 23.07.1979; з 15.08.1979 по 24.11.1979; з 05.12.1979 по 03.06.1982, з 04.06.1985 по 24.07.1985, з 25.07.1988 по 31.07.1996, 01.08.1996 по 31.12.1998, з 22.03.2001 по 25.11.2003 до загального страхового стажу позивача. 
Більш того, суд встановив, що на розвороті трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10.07.1978 позивача зазначено, що прізвище позивача ОСОБА_3 змінено на ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим Подільською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області. Отже, відповідач помилково у своєму рішенні зазначив, що відсутня дата видачі документу на підставі якого внесено запис про зміну прізвища позивача.
Окрім того, суд встановив, що окремі періоди роботи позивача згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 10.07.1978 відповідачем зараховані були - до рішення відповідачем наданий розрахунок стажу, із якого убачається, що позивачу зараховано 6 років відпустки по догляду за дітьми у періоди з 04.06.1982 по 03.06.1985, з 25.07.1986 по 24.07.1988, періоди роботи з 01.01.1999 по 15.03.2001, з 26.01.2005 по 14.02.2005, з 20.04.2005 по 31.05.2005.
Згідно підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію зокрема: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Однак, як встановлено судом, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити спірний стаж позивача.
У спірному рішенні лише зазначено, що зарахування незарахованих відповідачем періодів роботи позивача можливе після проведення перевірки первинних документів, що право на пенсійну виплату буде переглянуто після надходження акту перевірки.
При цьому, відповідач не надав суду доказів проведення будь-яких перевірок документів позивача, доказів витребування відповідних документів від підприємств, організацій і окремих осіб, що видані для оформлення пенсії, доказів перевірки обґрунтованості їх видачі та достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
З урахуванням наведеного суд вважає, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у зарахуванні до загального страхового стажу позивача періодів роботи з 02.07.1978 по 15.09.1978; з 01.03.1979 по 23.07.1979; з 15.08.1979 по 24.11.1979; з 05.12.1979 по 03.06.1982, з 04.06.1985 по 24.07.1985, з 25.07.1988 по 31.07.1996, 01.08.1996 по 31.12.1998, з 22.03.2001 по 25.11.2003, та як наслідок, для відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивача згідно заяви від 11.12.2025 № 7705. 
Таким чином, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17.12.2025 № 163750010968 в частині відмови позивачу зарахувати до загального страхового стажу позивача періодів її роботи з 02.07.1978 по 15.09.1978; з 01.03.1979 по 23.07.1979; з 15.08.1979 по 24.11.1979; з 05.12.1979 по 03.06.1982, з 04.06.1985 по 24.07.1985, з 25.07.1988 по 31.07.1996, 01.08.1996 по 31.12.1998, з 22.03.2001 по 25.11.2003 винесено протиправно.
Відтак, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17.12.2025 № 163750010968 в частині відмови позивачу зарахувати до загального страхового стажу позивача періодів її роботи з 02.07.1978 по 15.09.1978; з 01.03.1979 по 23.07.1979; з 15.08.1979 по 24.11.1979; з 05.12.1979 по 03.06.1982, з 04.06.1985 по 24.07.1985, з 25.07.1988 по 31.07.1996, 01.08.1996 по 31.12.1998, з 22.03.2001 по 25.11.2003 при призначенні пенсії з 11.12.2025, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області зарахувати до страхового стажу позивача з 02.07.1978 по 15.09.1978; з 01.03.1979 по 23.07.1979; з 15.08.1979 по 24.11.1979; з 05.12.1979 по 03.06.1982, з 04.06.1985 по 24.07.1985, з 25.07.1988 по 31.07.1996, 01.08.1996 по 31.12.1998, з 22.03.2001 по 25.11.2003 та повторно розглянути заяву позивача 11.12.2025 № 7705 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.
Стосовно позовної вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, суд зазначає наступне.
З практики Європейського суду можна зробити висновок, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.
Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 58 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов до висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, з урахуванням висновку суду, оскільки суд не в праві втручатися у виключну компетенцію Пенсійного фонду та його територіальних органів в питаннях призначення пенсії.
Також суд звертає увагу, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача здійснювало ГУ ПФУ у Одеській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1, а тому з урахуванням скасування вище зазначеного рішення, саме ГУ ПФУ в Одеській області повинно повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків даного судового рішення.
Отже, позов підлягає задоволенню частково.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Сторонами не понесені судові витрати, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. канатна, 83, код ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17.12.2025 № 163750010968 в частині відмови ОСОБА_1 зарахувати до загального страхового стажу періодів її роботи з 02.07.1978 по 15.09.1978; з 01.03.1979 по 23.07.1979; з 15.08.1979 по 24.11.1979; з 05.12.1979 по 03.06.1982, з 04.06.1985 по 24.07.1985, з 25.07.1988 по 31.07.1996, 01.08.1996 по 31.12.1998, з 22.03.2001 по 25.11.2003 при призначенні пенсії з 11.12.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 02.07.1978 по 15.09.1978; з 01.03.1979 по 23.07.1979; з 15.08.1979 по 24.11.1979; з 05.12.1979 по 03.06.1982, з 04.06.1985 по 24.07.1985, з 25.07.1988 по 31.07.1996, 01.08.1996 по 31.12.1998, з 22.03.2001 по 25.11.2003 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.12.2025 № 7705 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В.І. Бевза