Справа № 930/2870/25
Провадження № 2/930/372/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.01.2026 року м. Немирів
Немирівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді Науменка С.М., з участю секретаря судового засідання Андрущак Л.П., учасників справи позивача ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Немирівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування арешту на нерухоме майно ,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просить скасувати арешт нерухомого майна, накладений на нього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах виконавчого провадження № 47794059 відповідно до постанови Немирівського районного управління юстиції від 19.06.2015.
В обґрунтування позову зазначив, що ним ОСОБА_1 , було сформовано запит з метою отримання інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з відповіді на який слідує, що на належне йому на праві власності нерухоме майно наявні обтяження (арешти) за виконавчими провадженнями, зокрема арешту згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Винесеною державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції при примусовому виконанні в межах виконавчого провадження № 47794059 від 11.06.2015. Вказане виконавче провадження завершено однак арешт не був скасований.
Так, як слідує із статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» №606- XIV від 21.04.1999, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Відповідно до ч. 5 ст. Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016, арешт на майно може бути знятий за рішенням суду.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною відповідно до Закону від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном. На власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримує у повному обсязі просить їх задовольнити та скасувати арешт на нерухоме майно.
Представник відповідача Немирівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить справу про скасування арешту на нерухоме майно розглянути без участі представника Немирівського ВДВС.
Суд заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 15.01.2015 Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено ухвалу по справі 755/31800/14-ц. Вищезазначеною ухвалою суду Заяву Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.
Видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29.10.2014 року по справі №1657/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованості в розмірі 174484,95 грн. та сплаченого третейського збору у розмірі 2144,85 грн., та судового збору у розмірі 243,60 грн., а всього 176 873 грн. 40 коп. підлягає стягненню.
Щодо редакції ЗУ «Про виконавче провадження», що підлягає застосуванню, суд вважає, за необхідне зазначити наступне.
11.06.2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Немирівського районного управління відкрито виконавче провадження № 47794059. Вказане виконавче провадження завершено однак арешт не був скасований.
Чинний ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ прийнято 02.06.2016. Відповідно до ч.1 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цей Закон набирав чинності одночасно з набранням чинності ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводилися в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом.
ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» набрав чинності 05.10.2016, а отже датою набрання чинності ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ також є 05.10.2016.
Також, п.7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи дату відкриття виконавчого провадження, а саме 11.06.2015, виконавче провадження № 47794059 регулюється нормами ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 р. в редакції, що діяла на момент відкриття виконавчого провадження, а саме: в редакції від 12.06.2016 р.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом ст. 11 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Згідно з п.4 ч.1 ст.47 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене Законом, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 Закону (ч.5 ст.47 Закону).
Пунктом 8 ч.1 ст.49 Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а також закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення (п.6 ч.1 ст.39 Закону).
Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення (ч.3 ст.49 Закону).
Згідно з ч.1 ст. 50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім, зокрема, випадків не стягнення виконавчого збору) арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.
Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом. Отже, з огляду на наведені норми Закону № 606-XIV в редакції від 12.06.2016, у разі повернення виконавчого документа стягувачу та несплати виконавчого збору, виконавче провадження не є закінченим.
Оскільки повернення виконавчого листа з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.47 Закону, не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст.22 Закону (1 рік), тому на час повернення виконавчого листа стягувачу у державного виконавця були відсутні передбачені Законом підстави для зняття арешту з майна боржника.
В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Встановивши вищенаведені обставини, оскільки зазначений виконавчий лист повторно не пред`являвся до примусового виконання, а строки повторного його пред`явлення спливли, враховуючи фактичне виконання в повному обсязі рішення суду ОСОБА_1 та відсутність будь-яких майнових претензій ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , збереження арештів, накладених державним виконавцем з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника ОСОБА_2 , тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.4, 5, 12, 81, 247, 265, 268, 273 ЦПК України,
Ухвалив:
Позовну заяву задовольнити.
Скасувати арешт нерухомого майна, накладений на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах виконавчого провадження № 47794059 відповідно до постанови Немирівського районного управління юстиції від 19.06.2015.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: Немирівський Відділ державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ЄДРПОУ: 34893443, 22800, м. Немирів, вул. Шевченка, 14, Вінницький район Вінницька область.

Суддя Немирівського
районного суду: С.М.Науменко