ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 703/4106/25 Суддя (судді) першої інстанції: Прилуцький В.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Штульман І.В.
суддів:  Кобаля М.І.,
Черпака Ю.К., 
при секретарі Долинській Д.В.,
за участі: позивача ОСОБА_1 , -
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
26 червня 2025 року ОСОБА_1 , через "Електронний суд", звернувся в Смілянський міськрайонний суд Черкаської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправною та скасування постанови №1137 від 05 червня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) (т.1 а.с.2-10).
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено (т.1 а.с.176-181).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорювана постанова №1137 від 05 червня 2025 року прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, викладені в ній обставини порушення позивачем ОСОБА_1 підпункту 4 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, повністю підтверджуються наданими ІНФОРМАЦІЯ_5 доказами, внаслідок чого є законною.
Не погоджуючись з рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 13 жовтня 2025 року, через «Електронний суд», подав до Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що його притягнуто до відповідальності за відмову від проходження військово-лікарської комісії (далі - ВЛК), проте він не відмовлявся від її проходження. Вважає, що в діях ІНФОРМАЦІЯ_3 наявний склад злочину, передбачений статтями 371, 374, 397 Кримінального кодексу (далі - КК) України. На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно визнав доведеним факт належного повідомлення його, - ОСОБА_1 , про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням фактичних обставин справи, порушенням принципів верховенства права та змагальності сторін (т.2 а.с.1-25).
ІНФОРМАЦІЯ_5 у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, у зв`язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення. Тривале перебування ОСОБА_1 на території ІНФОРМАЦІЯ_3 , як стверджує представник відповідача, було обумовлено врученням позивачу направлення на медичний огляд та оформленням протоколу про адміністративне правопорушення і повторним викликом поліції. На думку відповідача, відсутність медичних документів не звільняла позивача ОСОБА_1 від виконання обов`язку щодо проходження ним медичного огляду. Представник відповідача зазначає, що жодних перешкод у наданні документів про стан здоров`я ОСОБА_1 не створювали, заявити членам комісії про намір подати такі документи позивач міг і під час медичного огляду.
ІНФОРМАЦІЯ_6 правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
За змістом частини п`ятої статті 286 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи. 
За приписами частини другої статті 309 КАС України, у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу. 
Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі. 
Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку. 
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.
Позивач у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов. Крім того, просив суд залишити без розгляду його заяву від 19 січня 2026 року про зупинення виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05 червня 2025 року №1137.
Відповідач будучи повідомленим про день, час та місце судового розгляду належним чином, свого представника у судове засідання не направив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надав, про причини неявки не повідомив
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає за належне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, мотивуючи це наступним.
Відповідно до тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 від 05 жовтня 2006 року (замість військового квитка) ОСОБА_1 комісією при ІНФОРМАЦІЯ_7 №29 від 10 листопада 2004 року визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час (т.1 а.с.25-26). 
З копії облікової картки до військового квитка (тимчасового посвідчення) № НОМЕР_2 вбачається, що позивач ОСОБА_1 12 вересня 2006 року взятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_8 та 05 жовтня 2006 року у ІНФОРМАЦІЯ_9 отримав військовий квиток (тимчасове посвідчення) (т.1 а.с.146).
28 травня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , видано направлення для визначення придатності до військової служби № НОМЕР_3 . Дата початку медичного огляду 28 травня 2025 року (т.1 а.с.149 зворот).
В той же день посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 складено акт про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду. У вказаному акті позивачем ОСОБА_1 власноруч письмово зазначено, що: «До змісту акту не маю жодних претензій. Так по факту відмовляюся від проходження ВЛК. Необхідно надати виписки з історії хвороби по зору» (т.1 а.с.149). 
28 травня 2025 року начальником відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 відносно позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , складено протокол №189 про адміністративне правопорушення, передбачене за частиною третьою статті 210 КУпАП, у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 підпункту 4 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 (далі - Правил №1487) (т.1 а.с.148).
ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення №189 від 28 травня 2025 року, надано власноручні письмові пояснення наступного змісту: «У зв`язку з необхідністю надання виписки з історії хвороби від проведених операцій по зору. Крім того, повідомляю, що я є багатодітним батьком та маю право на відстрочку, яка була продовжена ІНФОРМАЦІЯ_5 . Я є обмежено придатним і по закону я маю змогу пройти ВЛК до 05 червня 2025 року. Необхідно надати на ВЛК історії моєї хвороби по зору, що знаходяться в місті Дніпрі» (т.1 а.с.148 зворот). 
Громадянинові ОСОБА_1 роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП. 
Також, ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 16 год 00 хв 29 травня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 кабінет №14.
У графі "другий примірник протоколу отримав(ла)" наявний підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
29 травня 2025 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_11 надано заяву про перенесення розгляду адміністративної справи (т.1 а.с.150).
Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30 травня 2025 року вих.№98/3494 повідомлено позивача ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності на 17 год 00 хв 05 червня 2025 року (т.1 а.с.151). 
05 червня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_3 винесено постанову №1137 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 17000 грн (т.1 а.с.152 зворот -153). 
З оспорюваної постанови №1137вбачається, що ОСОБА_1 о 20 год 20 хв 28 травня 2025 року, в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовився проходити медичний огляд військово-лікарською комісією відповідача, чим порушив обов`язок військовозобов`язаного, визначений підпунктом 4 пункту 1 Правил №1487. 
Не погоджуючись із постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №1137 від 05 червня 2025 року про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновку суду першої інстанції, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.
Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно статті 210-1 КУпАП України, адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною третьою статті 210-1 КУпАП України визначено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Відповідно до статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період
Згідно абзацу четвертого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XII (далі - №3543-ХІІ), громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.
Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Відповідно до пункту 3 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, громадяни, які добровільно вступають на військову службу (далі - військова служба за контрактом) або призиваються, проходять обов`язковий медичний огляд у порядку, що затверджується Міністерством оборони України за погодженням із центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Пунктом 3.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період (далі - Порядок №560).
Надаючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що Порядок №560 (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, зокрема, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби.
За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (пункт 21 Порядок №560).
Додатком 11 Порядку №560 визначено направлення певної форми, для встановлення придатності військовозобов`язаного до проходження військової служби за станом здоров`я, у певному медичному закладі, у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період.
Відповідно до абзаців другого - третього пункту 69 Порядку №560, особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію.
Громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством), а також направлені на такий огляд у разі, коли такі громадяни самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.
Абзацами першим-четвертим пункту 74 Порядку №560 визначено, що військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 74-1 цього Порядку.
Направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформоване відповідно до пунктів 74-1 та 74-3 цього Порядку, повинно містити таку інформацію: реєстраційний номер та дату направлення, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), дату народження особи, яка направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, мету та дату початку медичного огляду військово-лікарською комісією, назву установи (закладу охорони здоров`я) та її поштову адресу. За бажанням військовозобов`язаних та резервістів такі направлення надсилаються в електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста.
Особам віком до 45 років у направленні для проходження медичного огляду зазначається про необхідність визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації на особливий період та виявили бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ними військовій частині, командиром військової частини або начальником центру рекрутингу Збройних Cил видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11, яке реєструється у письмовій формі у журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається військовозобов`язаному та резервісту під особистий підпис.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду. 
Викладене свідчить, що процедурі проходження військовозобов`язаним медичного огляду передує видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на ВЛК для проходження медичного огляду за формою, згідно з додатком 11 Порядку №560, та реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою, згідно з додатком 12 Порядку №560.
Разом з тим, доказів видачі повістки ІНФОРМАЦІЯ_3 про виклик військовозобов`язаного ОСОБА_1 або доказів вручення направлення на проходження ВЛК, як і витягу з журналу реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12, матеріали справи не містять, і відповідачами не надано, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час розгляду справи №703/4106/25 в суді апеляційної інстанції. 
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачу ОСОБА_1 листа від 30 травня 2025 року вих.№98/3494 про розгляд начальником ІНФОРМАЦІЯ_12 справи відносно нього 05 червня 2025 року.
Згідно з частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Зі змісту статті 247 КУпАП вбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Згідно частин першої та другої статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що спірна постанова складена відносно адвоката ОСОБА_1. не відповідає вимогам закону, оскільки винесена з порушенням встановленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення.
З огляду на вищенаведене, та відсутність в матеріалах справи відповідних документів вручення (повістки та направлення для проходження військово-лікарської комісії) колегія суддів приходить до висновку, що спірна постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №1137 від 05 червня 2025 року, через не відповідність положенням частини другої статті 2 КАС України підлягає скасуванню.
Колегією суддів Шостого апеляційного адміністративного сулу було враховано висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 20 жовтня 2011 року по справі «Рисовський проти України», в якому ЄСПЛ зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.
Згідно статті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Щодо решти доводів сторін судова колегія зазначає, що враховуючи рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Внаслідок вказаного, решти доводів сторін є такими, що не заслуговують уваги, оскільки вони не спростовують основного висновку суду апеляційної інстанції.
Таким чином, доводи апелянта спростовують висновки суду першої інстанції та заслуговують на увагу, а позиція відповідача, як суб`єкта владних повноважень, не доведена належними доказами, як то передбачено положенням частини другої статті 77 КАС України.
Згідно частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).
Оскільки при зверненні до суду першої інстанції позивачем сплачено судовий збір 484,48 грн та при зверненні до апеляційного суду 888,00 грн, такий судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 195, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2025 року у справі №703/4106/25 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1  - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №1137 від 05 червня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Справу про адміністративне правопорушення за фактом притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (РНОКПП НОМЕР_4 ), за правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 1372,48 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривень 48 копійок.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: М.І. Кобаль

Ю.К. Черпак