Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
17 лютого 2026 року справа №520/876/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу
за позовною заявою  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту – відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач-2), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування до стажу ОСОБА_1 , що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періодів: з 15.06.1983 по 25.06.1990 (7 років 10 днів) – час роботи на посадах слідчого, старшого слідчого; з 04.11.1974 по 18.12.1976 (2 роки 1 місяць 15 днів) – період проходження строкової військової служби;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відділу перерахунку пенсій №4 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг) від 23.12.2025 №204950003614 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання із зарахуванням до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періодів: з 15.06.1983 по 25.06.1990 (7 років 10 днів) – час роботи на посадах слідчого, старшого слідчого; з 04.11.1974 по 18.12.1976 (2 роки 1 місяць 15 днів) – період проходження строкової військової служби;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на підставі заяви від 15.12.2025 здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши до стажу ОСОБА_1 , що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоди: з 15.06.1983 по 25.06.1990 (7 років 10 днів) – час роботи на посадах слідчого, старшого слідчого; з 04.11.1974 по 18.12.1976 (2 роки 1 місяць 15 днів) – період проходження строкової військової служби, визначивши його у розмірі 86 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеній у довідці Харківського апеляційного суду від 18.03.2020 №01-33/262/2020;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, зазначеній у довідці Харківського апеляційного суду від 18.03.2020 №01-33/262/2020, за період з березня 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що пенсійним органом протиправно не зараховано до стажу період проходження строкової військової служби та період роботи на посадах слідчого, старшого слідчого. 
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.
Відповідач-2 29.01.2026 через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки з огляду на статтю 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» період проходження строкової військової служби та період роботи в слідчих органах не можуть бути враховані.
Відповідач-1 11.02.2026 через канцелярію суду надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.
Розглянувши усі надані сторонами документи, у тому числі ті, які надійшли до суду через систему "Електронний суд" та наявні у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" з моменту звернення позивачем до суду з цією позовною заявою, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.
Судом встановлено, позивач 02.07.1990 був зарахований на посаду народного судді Дзержинського районного народного суду м. Харкова на підставі рішення Першої сесії Харківської обласної ради від 13.06.1990 (наказ №02-7/23 від 20.06.1990).
Постановою Верховної Ради України від 01.06.2000 №1779-ІІІ ОСОБА_1 обраний на посаду судді Дзержинського районного суду м. Харкова безстроково, а постановою Верховної Ради України від 20.02.2003 №570-IV – на посаду судді апеляційного суду Харківської області. 
Указом Президента України від 28.09.2018 №297/2018 ОСОБА_1 переведений на посаду судді Харківського апеляційного суду.
Рішенням ВРП від 17.03.2020 №788/0/15-20 позивача звільнено з посади судді Харківського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. Вказані обставини підтверджується трудовою книжкою позивача.
Відповідно до вказаного рішення стаж роботи позивача на посаді судді (із дати призначення на посаду по дату звернення із заявою про звільнення до Вищої ради правосуддя) становить 29 років 8 місяців 18 днів.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Розмір довічного грошового утримання обраховано відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 18.03.2020 №01-33/262/2020, виданої Харківським апеляційним судом, що становить 68% від суми у 236 475,00 грн – 160 803,00 грн.
Позивач 15.12.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши до стажу судді період проходження строкової служби та період на посаді слідчого, старшого слідчого. Також позивач просив здійснити перерахунок виходячи з 86% розміру грошового утримання судді у відставці.
Програмним забезпеченням за принципом екстериторіальності означену заяву та документи, які додані позивачем до неї, передані до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішенням від 23.12.2025 №204950003614 відповідач-2 відмовив в перерахунку пенсії позивача та повідомив, що з огляду на статтю 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» період проходження строкової військової служби, період роботи в слідчих органах прокуратури не можуть бути враховані.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача-2 та бездіяльністю відповідачів, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Положеннями статті 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Відповідно до пункту 14 частини другої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються: судоустрій, судочинство, статус суддів.
У статті 130 Конституції України передбачено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.
Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Судом встановлено, що на час виходу у відставку та призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ (далі по тексту - Закон України №1402-VІІІ).
Відповідно до частини першої статті 69 Закону України № 1402-VІІІ на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного Національною комісією зі стандартів державної мови.
Частинами першою, третьою статті 116 Закону України № 1402-VIІІ встановлено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 такого Закону, має право подати заяву про відставку.
Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до Вищої ради правосуддя, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади.
Відповідно до частини першої статті 137 Закону України № 1402 VІІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
- судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
- члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
- судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності вказаним Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Системний аналіз статті 137 Закону України №1402-VIІІ у взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України №1402-VIII дає підстави для висновку, що у зв`язку із набранням чинності Законом України від 12.07.2018 №2509-VIII, яким внесено зміни до статті 137 Закону України №1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у рішенні від 22.11.2018 у справі №9901/805/18, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019.
Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII (далі Закон України №2862-XII) в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді вперше, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» у редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» набрав чинності 05.08.2018 у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12.07.2018 №2509-VIII (далі Закон України №2509-VIII), пунктом 18 розділу І його статтю 137 Закону № 1402-VIII доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/537/19, досліджуючи питання обґрунтованості зарахування/незарахування судді, призначеному (обраному) до набрання чинності Законом України № 2509-VIII, до стажу його роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, зазначила наступне: «Виражене й закріплене в частині другій статті 137 Закону № 1402-VIII положення (припис) про те, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, означає, що до стажу роботи на посаді судді і прирівняних до нього стажів роботи (абзац четвертий пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII) додається (може додаватися) ще один вид (чи види) роботи (професійної діяльності), який раніше не охоплювався поняттям стажу роботи на посаді судді. Під цим стажем у вимірі чинного законодавчого визначення поняття «стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді» треба розуміти за якісними властивостями вид (види) певної роботи (професійної діяльності) в галузі права, який відрізняється від суддівської і прирівняної до неї роботи та має часові (кількісні) межі (строк роботи)».
За результатами системного аналізу статті 137 Закону України № 1402-VIII у її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402-VIII, Велика Палата Верховного Суду у вказаній справі дійшла висновку, що суддям додатково до стажу роботи на посаді судді підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Закон України №2509-VIII набрав чинності 05.08.2018, тобто до прийняття Вищою радою правосуддя рішення від 17.03.2020 №788/0/15-20 про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Харківського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Таким чином, до стажу роботи позивача на посаді судді, що враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, додатково зараховується стаж роботи, вимога щодо якого визначалась законом та надавала право на призначення на посаду судді.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України № 2862-XII в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду народного судді Дзержинського районного народного суду м. Харкова, право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону мав громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, мав вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.
Необхідність зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2020 у справі № 9901/537/19, від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18, від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19 та постановою Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 560/499/19.
За змістом правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 07.11.2019 у справі № 727/4435/17, невключення до стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та періоду проходження строкової військової служби та врахування для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.
У трудовій книжці позивача наявні записи про такі періоди:
з 04.11.1974 по 18.12.1976 про проходження строкової військової служби в лавах Радянської армії;
з 15.06.1983 по 25.06.1990 про роботу на посаді слідчого, старшого слідчого.
Разом з тим, зазначені періоди стажу пенсійним органом при розрахунку довічного грошового утримання судді проігноровано.
Таким чином, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку належить враховувати, крім роботи на посаді судді, календарний період проходження строкової служби (2 роки 1 місяць 15 днів), стаж роботи на слідчих посадах (7 років 10 днів).
Отже, невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання на юридичному факультету вищого навчального закладу та роботи на слідчих посадах, а врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.
Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладене у листі від 23.12.2025 №204950003614, за таких обставин є протиправним.
Що стосується перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86%, суд відмічає таке.
Так, відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII визначено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;
2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді. 
Таким чином, стаж роботи судді ОСОБА_3 , що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, становить повних 38 років, з яких: 29 років 8 місяців 18 днів – час роботи на посаді судді; 2 роки 1 місяць 15 днів (з 04.11.1974 по 18.12.1976) - період проходження строкової військової служби; 7 років 10 днів (з 15.06.1983 по 25.06.1990) – час роботи на посаді слідчого (старшого слідчого).
З огляду на викладене, щомісячне довічне грошове утримання позивачу, згідно вимог частини третьої статті 142 Закону України № 1402-VIII, повинно бути призначено у розмірі 86 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а саме: 50% (базовий розмір) + 36% (18 років суддівського стажу понад 20 років х 2% = 36%) = 86 %. 
За наведених обставин бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області щодо розрахунку та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, тобто без урахування періоду проходження позивачем строкової військової служби та часу роботи на посаді слідчого та старшого слідчого, а також бездіяльність та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.12.2025 №204950003614 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача є протиправними та безумовно порушують його права
Враховуючи викладене, суд робить висновок про необхідність повного задоволення заявлених позовних вимог.
Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про повне задоволення позову.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд встановив, що за подання позовної заяви у цій справі позивач сплатив судовий збір у розмірі 1064,96 грн, що підтверджується квитанцією, копія якої наявна у матеріалах справи.
Як вбачається з позовних вимог, предметом позову у даній справі є одна вимога немайнового характеру, а отже, ставка судового збору за подання даного позову становить – 1331,20 грн.
Водночас, суд звертає увагу на те, що у зв`язку з початком функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), а саме: «Електронний кабінет», «Електронний суд» та підсистеми відеоконференцзв`язку, статтю 4 Закону України «Про судовий збір» доповнено частиною третьою, згідно з якою при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Оскільки у цій справі позивач позовну заяву подав в електронній формі через підсистему «Електронний суд», розмір судового збору становить 1064,96 грн (1331,20 грн. * 0,8). 
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у розмірі 1064,96 грн.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, код ЄДРПОУ:14099344), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, 49094, код ЄДРПОУ: 21910427) про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо незарахування до стажу ОСОБА_1 , що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періодів: з 15.06.1983 по 25.06.1990 (7 років 10 днів) – час роботи на посадах слідчого, старшого слідчого; з 04.11.1974 по 18.12.1976 (2 роки 1 місяць 15 днів) – період проходження строкової військової служби.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.12.2025 №204950003614 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання із зарахуванням до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періодів: з 15.06.1983 по 25.06.1990 (7 років 10 днів) – час роботи на посадах слідчого, старшого слідчого; з 04.11.1974 по 18.12.1976 (2 роки 1 місяць 15 днів) – період проходження строкової військової служби.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на підставі заяви від 15.12.2025 здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши до стажу ОСОБА_1 , що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоди: з 15.06.1983 по 25.06.1990 (7 років 10 днів) – час роботи на посадах слідчого, старшого слідчого; з 04.11.1974 по 18.12.1976 (2 роки 1 місяць 15 днів) – період проходження строкової військової служби, визначивши його у розмірі 86 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеній у довідці Харківського апеляційного суду від 18.03.2020 №01-33/262/2020.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, зазначеній у довідці Харківського апеляційного суду від 18.03.2020 №01-33/262/2020, за період з березня 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 532,48 грн (п`ятсот тридцять дві гривні 48 копійок).
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 532,48 грн (п`ятсот тридцять дві гривні 48 копійок).
Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА