Справа № 308/16081/25

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2026 року, яке подав ОСОБА_1 , 
В С Т А Н О В И В:
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2026 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.00 коп. в дохід держави.
Позбавлено ОСОБА_1 , права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Відповідно до постанови суду, 26 жовтня 2025 року о 18 годині 03 хвилини в м. Ужгород, вул. Митна, 23, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Land Cruiser Prado номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місця події з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager ARLM-0396, що зафіксовано за допомогою нагрудних реєстраторів працівників поліції. Результат огляду позитивний 2,53 проміле, чим порушив п.2.9.а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови суду від 23.01.2026, порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Одночасно ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, в якому просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що ні він ні його захисник не були присутні під час винесення постанови судом першої інстанції 23.01.2026 року, копія постанови не була скерована на його адресу. Зазначає, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду (ч.2 ст.296 КАС України). Просить врахувати, що причина порушення строку подачі апеляційної скарги є поважною та враховуючи норми ст.289 КУпАП, просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Ретельно перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Вищевказана норма – ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.
Із викладеного слідує, що законодавець визначив процесуальний механізм, яким обумовив обрахування строку на апеляційне оскарження постанови судді саме з моменту її винесення.
Закон не містить приписів, які б створювали передумови для іншого обрахування строку на апеляційне оскарження, в тому числі для особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, як окремого суб`єкта права на апеляційне оскарження.
Така позиція законодавця обґрунтована тим, щоб стимулювати особу сумлінно та своєчасно реалізовувати процесуальні права та належним чином виконувати обов`язки, покладені на неї законом.
При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.
Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у справі № 991/358/20 поважними причинами є лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Із матеріалів справи слідує, що оскаржувана постанова судді прийнята судом 23 січня 2026 року, відтак у даному випадку строк на апеляційне оскарження починає перебіг з 24 січня 2026 року і спливає 02 лютого 2026 року.
Як вбачається з матеріалів справи, вперше ОСОБА_1 , від імені якого діяв адвокат Штефанюк І.М. подано апеляційну скаргу безпосередньо до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області через Укрпошту 11.02.2026, що у свою чергу свідчить про те, що апеляційна скарга подана з пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 23.01.2026.
Зазначене підтверджується і постановою Закарпатського апеляційного суду від 16.03.2026, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діяв адвокат Штефанюк І.М. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 23.01.2026, повернуто, оскільки ними пропущено строк на апеляційне оскарження і вони не клопотали про його поновлення.
Вдруге ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Закарпатського апеляційного суду 24.03.2026 (згідно штрих-коду Укрпошти) разом із клопотанням про поновлення строку на подання апеляційної скарги на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2026 року.
У якості поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт у клопотанні посилається зокрема на те, що ні він ні його захисник не були присутні під час винесення постанови судом першої інстанції 23.01.2026 року, копія постанови не була скерована на його адресу та вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 296 КАС України має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду.
Проте, вказані обставини не можуть слугувати підставами для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 був достеменно обізнаний, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, про що свідчить його підпис, що він ознайомлений зі змістом протоколу. Крім того, у справі наявні клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Штефанюка І.М. про відкладення розгляду справи, про витребування доказів, про закриття справи про адміністративне правопорушення у порядку ч.1 ст.247 КУпАП, а також клопотання про проведення судового засідання за згодою ОСОБА_1 без їх участі. Окрім цього, матеріалами справи підтверджується те, що місцевий суд надіслав копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 у встановлений законом строк, на адресу його реєстрації, яка зазначена у вищевказаних клопотаннях та у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №494864 від 26.10.2025.
Вказані обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про наявність на стороні апелянта сукупності передумов, які вочевидь не створювали перепон для особи у реалізації права на захист, шляхом своєчасного подання апеляційної скарги.
Крім того, апеляційний суд не приймає, як безпідставні посилання ОСОБА_1 у клопотанні на норми КАС України щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки положеннями КУпАП достатньо унормовано порядок обчислення строку на подання апеляційної скарги, а тому відсутні підстави для застосування норм інших процесуальних кодексів.
Аналіз правил, визначених статтею 294 КУпАП, дає підстави для висновку, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови починається саме з дня винесення судом першої інстанції постанови, а не отримання її копії.
Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 вживав заходів, спрямованих на отримання копії судового рішення до 02 лютого 2026 року (в межах строку на апеляційне оскарження), проте мав перешкоди в його отриманні, матеріали справи не містять, не додано таких доказів і до апеляційної скарги.
Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що строк на апеляційне оскарження пропущено із поважних причин, не підтверджено відповідними обставинами та належними доказами, клопотання не містить посилання на обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто такими, які не залежать від волевиявлення апелянта, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Сама собою вказівка щодо наявності поважних причини для поновлення строку для апеляційного оскарження, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження.
Апеляційний суд зауважує, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.
Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апелянт не довів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, і підстав для його поновлення не знаходить, у зв`язку з чим у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду від 23 січня 2026 року слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП слід повернути особі, яка її подала.
Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
Керуючись ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2026 року, - повернути останньому з усіма доданими до неї матеріалами, як особі, що їх подала, а також надіслати йому копію постанови.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага