ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" березня 2026 р. Справа№ 910/5713/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Яценко О.В.
суддів: Гончарова С.А. 
Мальченко А.О. 

за участю секретаря судового засідання: Антонюк А.С. 

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 11.03.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогран»)
на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 (повний текст складено 17.09.2025)
у справі № 910/5713/24 (суддя - Т.В. Васильченко)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогран», правонаступником якого є ОСОБА_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво»
про стягнення 4 612 123,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Автогран» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» у якому, з урахуванням поданої під час розгляду справи в суді першої інстанції заяви про зменшення розміру позовних вимог, яку судом першої інстанції прийнято до розгляду, просив стягнути з відповідача основний борг в сумі 1 600 000,00 грн., пеню в сумі 96 524,59 грн., інфляційні втрати у розмірі 839 267,91 грн. та 3% річних у розмірі 182 426,23 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе за укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» договором про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів №15/10/19 від 15.10.2019 зобов`язань, не розрахувався за отримані послуги надання яких підтверджується актом виконаних робіт від 30.06.2020.
Позивач зазначив, що він набув права вимоги належного виконання відповідачем своїх зобов`язань на підставі укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» договору про відступлення права вимоги № 1 від 14.01.2024.
Відповідач проти задоволення позову заперечив, пославшись на те, що:
- позивач не набув право вимоги до відповідача у спірних правовідносинах, оскільки договір про відступлення права вимоги передбачає уступку прав за договором, строк дії якого закінчився 30.03.2020, в той же час вимога у даній справі базується на окремому акті виконання робіт за червень 2020 року, який, за висновками суду апеляційної інстанції у справі №910/3456/22, є окремим правочином;
- правовідносини відповідача та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» за договором про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів №15/10/19 від 15.10.2019, в тому числі і за актом виконаних робіт від 30.06.2020, були предметом розгляду суду - справа № 910/3456/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» про стягнення 3 200 000,00 грн., постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 у якій відмовлено у стягненні коштів з відповідача зокрема і за актом за червень 2020 року. При цьому при розгляді вказаної справи судом встановлено як те, що між сторонами виникли спірні правовідносини на підставі укладеного у спрощений спосіб договору надання послуг, на підтвердження чого позивачем додано до позовної заяви акти приймання послуг за червень 2020 року та за листопад 2020 року, так і те, що, незважаючи на підписання сторонами актів на виконання послуг за червень та листопад 2020 року, викладена в них інформація щодо кількості годин роботи екскаватора у кожному місяці перевищує загальну кількість годин у самому місяці, тобто є недостовірною, а враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 05.07.2019 у справі №910/4994/18 факт складання та підписання сторонами актів не є безумовним свідченням реальності господарських операцій у разі встановлення наявності в них недостовірної інформації, що й має місце в даному випадку;
- вказане свідчить про те, що позивач на підставі договору про відступлення права вимоги № 1 від 14.01.2024 не набув права вимоги до відповідача, оскільки до відносин за актом, як окремим договором, не можуть застосовуватися норми договору про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів №15/10/19 від 15.10.2019;
- прямі відносини контролю та підконтрольність між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс», як первісним кредитором, та позивачем, як новим кредитором, можуть свідчити про те, що подання позову у даній справі спрямоване на спробу перегляду судового рішення по цим правовідносинам у спосіб, який не передбачений законом та, на думку відповідача, є зловживанням правом з боку позивача.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі № 910/5713/24 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що 
- судом апеляційної інстанції у справі №910/3456/22 було встановлено, що спірний акт на виконання робіт від 30.06.2020 за червень 2020 був підписаний сторонами поза межами договору про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів №15/10/19 від 15.10.2019, що свідчить про укладення сторонами інакшого договору про надання послуг у спрощений спосіб на підставі приписів 181, 184 ГК України;
- крім того, апеляційним господарським судом було встановлено, що сам лише факт складання та підписання сторонами спірних актів, зокрема і акту на виконання робіт від 30.06.2020 за червень 2020 не є безумовним свідченням реальності господарських операцій, оскільки як встановлено судом апеляційної інстанції відображені у актах відомості є суперечливими та недостовірними, що у свою чергу не може свідчити про виникнення між суб`єктами господарювання підприємницьких відносин та надання відповідної послуги, зворотного під час розгляду справи №910/3456/22 судом не встановлено і позивачем (ТОВ «Будівельна компанія «Олімпікс») не доведено;
- зі змісту договору про відступлення права вимоги № 1 від 14.01.2024 вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Автогран» право вимоги за договором про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів №15/10/19 від 15.10.2019 та актами приймання виконаних робіт, проте заявлений у даній справі позов в основі своїй ґрунтується на вимозі про стягнення з відповідача заборгованості за актом на виконання робіт від 30.06.2020 за червень 2020, який, як встановлено судом апеляційної інстанції в межах справи №910/3456/22, не є актом укладеним за наслідком виконання договору №15/10/19 від 15.10.2019, а є самостійним правочином укладеним між первісним кредитором та відповідачем у спрощений спосіб, отже умови пункту 1.1 договору відступлення прав вимоги за договором №15/10/19 від 15.10.2019 не поширюються на спірний у даній справі акт від 30.06.2020 за червень 2020 року;
- первісним кредитором уже реалізовувалося право на пред`явлення позову про стягнення заборгованості за актом на виконання робіт від 30.06.2020 за червень 2020 у справі №910/3456/22, що свідчить про дослідження судом питання пов`язаного зі встановленням обґрунтованості заявленої вимоги;
- враховуючи те, що апеляційний господарський суд за наслідками розгляду справи №910/3456/22 дійшов висновку про необґрунтованість вимоги первісного кредитора про стягнення з відповідача коштів, в тому числі за актом від 30.06.2020 за червень 2020 року, вимога в частині стягнення коштів по спірному у даній справі акту до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» є реалізованою, тобто такою, що вичерпала свою дію, з огляду на її вирішення по суті в судовому порядку.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить:
- здійснити процесуальне правонаступництво у справі № 910/5713/24 шляхом заміни позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогран» (код ЄДРПОУ: 36474069) на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 );
- скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі № 910/5713/24 та прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» задовольнити та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» на користь ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 2 718 218,73 грн.;
- судові витрати покласти на відповідача.
В апеляційній скарзі апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі № 910/5713/24.
У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає чинному законодавству та верховенству права, а відтак підлягає скасуванню.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що:
- суд першої інстанції безпідставно ототожнив позов у даній справі з позовом у справі №910/3456/22, так як позов розглянутий судом у справі № 910/3456/22 не є тотожним позову у цій справі, з огляду на відмінність суб`єктного складу підстав, предмету позову та суми позову;
- суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 75 ГПК України не врахувавши, що преюдиційне значення мають виключно встановлені фактичні обставини, а не правова оцінка чи висновки іншого суду. Так, Господарським судом міста Києва за результатом розгляду справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віннер Будівництво» про стягнення 3 200 000,00 грн. у справі № 910/3456/22 встановлено обставини надання позивачем відповідачу послуг щодо експлуатації машин та механізмів, що підтверджується актами виконання робіт від 30.04.2020, від 30.06.2020, від 30.11.2020, від 29.01.2021 на суму 300 000,00 грн., від 26.02.2021 року, від 30.06.2021 та здійснення відповідачем оплати вказаних послуг у розмірі 1 359 459,39 грн., що відповідає сумі актів на виконання робіт від 30.04.2020 на суму 543 750,00 грн., від 30.04.2020 на суму 193 375,00 грн., № 1 від 29.01.2021 на суму 300 000,00 грн., № 2 від 26.02.2021 на суму 134 909,39 грн., № 3 від 30.06.2021 на суму 40 000,00 грн. Натомість висновки Господарського суду міста Києва у справі № 910/3456/22, що знайшли своє відображення в рішенні від 10.08.2022 про укладення договору надання послуг у спрощений спосіб є як ніяк правовою оцінкою судом відносин, що склались між сторонами, а не встановленою обставиною, а відтак не мають преюдиційності;
- вказане свідчить про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 року у справі №910/3456/22 не можуть мати преюдиційного значення у межах справи №910/5713/24, оскільки містять лише правову оцінку судом певних фактичних обставин справи. Такі висновки не свідчать про встановлення фактів, які відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України мають преюдиційне значення;
- як вбачається із постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022, колегією суддів зазначено, що матеріали справи не містять жодних заяв, листів, замовлень, тощо відповідача, адресованих позивачу на замовлення послуг з роботи екскаватора, в яких би було зазначено фактичне замовлення вказаної техніки, період, години роботи такої техніки, місце експлуатації екскаватора, а містять, як вказувалось, лише акти на надання послуг за червень та листопад 2020 року, з яких неможливо з наведених вище підстав встановити кількість, об`єм, часи роботи екскаватора. З урахуванням вказаного Товариством з обмеженою відповідальністю «Автогран» при поданні нового позову у справі № 910/5713/24 було враховано висновки суду апеляційної інстанції та подано позов на підставі договору про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів № 15/10/19 від 15.10.2019, акта виконаних робіт станом на 30.06.2019, а також змінних рапортів про роботу техніки за жовтень, листопад, грудень 2019 року та січень 2020 року, які підтверджують фактичне виконання робіт і надання послуг відповідачу;
- судом першої інстанції не було враховано, що дії відповідача свідчать про суперечливу та недобросовісну поведінку. Так, відповідач, підписав акт виконаних робіт станом на 30.06.2020, яким було визначено кількість годин експлуатації відповідної техніки, тим самим фактично погодив зазначену інформацію та підтвердив факт надання послуг, проте у подальшому, намагаючись ухилитися від виконання грошових зобов`язань відповідач спотворює інформацію, намагаючись її викривити вводить суд в оману, щодо дійсних обставин справи, при чому визнаючи факт надання послуг, чим порушує принцип добросовісності, передбачений п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а також принцип заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium);
- суд першої інстанції неправильно встановив строк дії договору №15/10/19 від 15.10.2019 та залишив поза увагою належні та допустимі докази. Так, суд першої інстанції не врахував, що за умовами п. 9.1 договору про надання послуг щодо експлуатації машин та
механізмів №15/10/19 від 15.10.2019 договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 30.03.2020 року, але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, що свідчить про те, що його дія на момент складання та підписання сторонами акту виконаних робіт від 30.06.2020 не була припинена, оскільки договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що 30.09.2025 між позивачем (первісним кредитором) та громадянином України ОСОБА_1 (новим кредитором) укладено договір про відступлення права вимоги № 1, відповідно до якого первісним кредитором передано новому кредиторові, а новим кредитором прийнято право вимоги, що належать первісному кредиторові до відповідача, які виникли на підставі договору про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів № 15/10/19, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Олімпікс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віннер Будівництво» 15.10.2019 та актів приймання виконаних робіт/наданих послуг на підставі цього договору, зокрема: від 30.06.2020 № б/н на суму - 1 600 000,00 грн., та від 30.11.2020 №б/н на суму - 1 600 000,00 грн.
До апеляційної скарги апелянтом додано копію договору про відступлення права вимоги № 1 від 30.09.2025.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2025 справа № 910/5713/24 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., Хрипун О.О., Тищенко О.В.
З урахуванням того, що апеляційна скарга надійшла безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2025 витребувано матеріали справи № 910/5713/24 у Господарського суду міста Києва, а розгляд питання щодо подальшого руху апеляційної скарги відкладено до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали 23.10.2025 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі № 910/5713/24 залишено без розгляду, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі № 910/5713/24, постановлено розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, справу № 910/5713/24 призначено до розгляду на 25.11.2025 о 12:20 год., встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, запропоновано учасникам справи надати письмові пояснення власних правових позицій щодо питань наявності у апелянта права на оскарження судового рішення у справі № 910/5713/24 та клопотання апелянта про процесуальне правонаступництво у 15-денний строк з дня отримання копії даної ухвали.
29.10.2025 представник відповідача звернувся до суду з заявою про участь у судовому засіданні у справі № 910/5713/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 вказану заяву задоволено.
30.10.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник проти задоволенні апеляційної скарги заперечив, пославшись на те, що:
- в оскаржуваному рішення мова не йде про тотожність справ. Там лише констатовано, що ТОВ «Будівельна компанія «Олімпікс» вже зверталося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Віннер Будівництво» про стягнення коштів, в тому числі за спірним актом виконання робіт за червень 2020 року та, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 у справі №910/3456/22 є остаточною;
- апелянт зазначає, що згідно з пунктом 9.1 договору про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів № 15/10/19від 15.10.2019 він діє до 30.03.2020, але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, проте не наводить жодних доказів того, що за цим договором станом на 30.03.2020 у сторін існували невиконані зобов`язання;
- апелянт просить здійснити процесуальне правонаступництво. При цьому, згідно з відкритих даних аналітичної платформи Youcontrol з 2013 по 2017 роки ОСОБА_1 був директором ТОВ «Автогран», тобто тієї ж компанії, яка була позивачем в цій справі та з якою він уклав договір про відступлення права вимоги, а згідно з відкритих даних аналітичної платформи ОСОБА_2 є власником та керівником ТОВ «БУДКОНСТРАКШН», яке пов`язане з ТОВ «Будівельна компанія «Олімпікс» (особою, яка відступила свої права на користь ТОВ «Автогран») та з ОСОБА_3 , який є власником і директором ТОВ «Автогран»;
- договір про відступлення права вимоги № 1 від 30.09.2025 не містить умов про здійснення ОСОБА_1 на користь ТОВ «Автогран» оплати за відступлене право вимоги. Також вказаний договір не містить жодних зобов`язань нового кредитора;
- отже факт відступлення права вимоги від ТОВ «Автогран» на пов`язану фізичну особу, безкоштовно, в умовах наявності судового спору щодо відступленого права вимоги може свідчити про відсутність у сторін реального господарського наміру та ділової мети щодо передачі права вимоги. Єдиною метою такого відступлення, є те, що громадянин ОСОБА_1 є особою з інвалідністю і звільнений від сплати судового збору. Саме цією пільгою він і скористався при поданні апеляційної скарги по даній справі. В результаті група пов`язаних осіб, які всі по черзі були позивачами в цій справі, отримали можливість оскаржити судове рішення без сплати судового збору. Вказане свідчить про те, що це є зловживанням правом, що відповідно до статті 43 ГПК України є неприпустимим.
Крім того у відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив:
- вжити відповідні заходи протидії зловживанню правом з боку апелянта та постановити з цього приводу окрему ухвалу, а також покласти всі судові витрати по даній справі, на апелянта;
- визнати явку ОСОБА_1 у судове засідання обов`язковою з метою з`ясування справжніх намірів укладення договору про відступлення права вимоги та доведення або спростування факту зловживанням правом.
До відзиву на апеляційну скаргу відповідачем додані відповідні роздруківки з сайту https://youcontrol.com.ua/.
Крім того, 10.11.2025 до суду від апелянта надійшло клопотання про процесуальне правонаступництво та долучення доказу до матеріалів справи, в якому заявник просить:
- здійснити процесуальне правонаступництво у справі № 910/5713/24 шляхом заміни позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогран» на його правонаступника ОСОБА_1 ;
- долучити до матеріалів справи №910/5713/24 копію додатку № 1 від 30.09.2025 до договору про відступлення права вимоги № 1 від 30.09.2025.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Яценко О.В. на лікарняному з 24.11.2025 по 27.11.2025, судове засідання у призначений час не відбулось.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2025 № 09.1-08/2590/25 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/5713/24 у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відрядженні у період з 21.11.2025 по 03.12.2025, у зв`язку з перебуванням судді Хрипуна О.О., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відрядженні у період з 22.11.2025 по 03.12.2025 з метою призначення справи до розгляду у судовому засіданні на нову дату.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2025 справа № 910/5713/24 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Гончаров С.А., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2025 справу № 910/5713/24 прийнято до свого провадження визначеною колегією суддів (головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Гончаров С.А., Мальченко А.О.), розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі № 910/5713/24 призначено на 17.12.2025 о 10:30 год., постановлено судове засідання у справі № 910/5713/24 провести в режимі відеоконференції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 оголошено перерву у розгляді справи № 910/5713/24 до 09:20 год. 03.02.2026. 
У зв`язку з перебуванням головуючого судді Яценко О.В. на лікарняному у період з 19.01.2026 по 06.02.2026 судове засідання у призначений час не відбулось.
Окрім цього у період з 29.12.2025 по 23.01.2026, у період з 26.01.2026 по 06.02.2026, у період з 09.02.2026 по 10.02.2026 суддя Гончаров С.А. перебував у відпустці.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2026 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі № 910/5713/24 призначено на 11.03.2026 о 10:00 год., постановлено судове засідання у справі № 910/5713/24 провести в режимі відеоконференції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2026:
- відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» про визнання дій ОСОБА_1 зловживанням правом та про вжиття заходів протидії зловживанню правом з боку ОСОБА_1 ;
- відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» про визнання явки ОСОБА_1 у судове засідання обов`язковою;
- задоволено клопотання ОСОБА_1 про процесуальне правонаступництво та замінено позивача у справі № 910/5713/24 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогран» (ідентифікаційний код 36474069) на його правонаступника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ).
Крім того колегія суддів виснувала, що надані апелянтом та відповідачем документи не можна вважати додатковими доказами по справі, так як вони надані на підтвердження наявності або відсутності підстав для задоволення заявлених сторонами клопотань.
Станом на 11.03.2026 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та інших клопотань від учасників справи не надходило.
Під час розгляду справи представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву та інших письмових пояснень, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

15.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віннер Будівництво» (замовник) було укладено договір про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів №15/10/19 (далі - договір), за умовами пункту 1.1 якого у порядку та умовах, визначених цим договором, виконавець надає замовнику послуги щодо експлуатації машин і механізмів для виконання будівельних робіт, (далі по тексту «техніка»), а замовник приймає виконані послуги та оплачує їх вартість на умовах цього договору.
Відповідно до пункту 1.2 договору послуги надаються Технікою на будівельному майданчику замовника, «Нове будівництво (будівельний, майданчик) Сиваської вітрової станції 250 МВт, розташоване в Чаплинській та Присиваській ОТГ Херсонської області, Україна» (далі по тексту - об`єкт).
Згідно пункту 1.3 договору, перелік техніки, за допомогою якої надаються послуги, яка є предметом цього договору: Екскаватор KOMATSU 450; Асфальтоукладчик. Вартість послуг, роботи техніки включає вартість роботи екіпажів, обслуговування техніки, ремонту, охорони, вартість паливних матеріалів, вартість мастильних матеріалів, що будуть використовуватись в процесі роботи.
Пунктом 2.1 договору встановлено, що послуги щодо експлуатації техніки надаються виконавцеві за заявкою замовника, яка направляється у письмовому вигляді (факсом) або усно. В заявці зазначається дата початку робіт, термін роботи, а також інші умови, які конкретизують (ускладнюють) процес експлуатації (в разі їх наявності).
Час фактичного надання послуг фіксується уповноваженими на те представниками сторін (час початку та час закінчення надання послуги) в змінному рапорті виконавця та/або талоні замовника, або інших документах підтверджуючих надання послуг (шляхових листів, нарядів тощо) (пункт 2.2 договору).
За умовами пункту 2.5 договору по закінченню місяця, в якому було надано послуги техніки, сторонами складається акт наданих послуг.
Відповідно до пункту 2.6 договору виконавець зобов`язується після надання послуг протягом трьох робочих днів звітного місяця, в якому надавалися послуги, надати замовнику для підписання акт у двох примірниках, або інші підтверджуючи надання послуг документи. Одночасно із актом та/або талоном виконавець передає замовнику оригінали рахунку-фактури, рапорти про роботу машин/будівельних механізмів, податкові накладні, які виписані в момент виникнення податкових зобов`язань у відповідності з чинним законодавством України.
Згідно пункту 2.7 договору замовник зобов`язується не пізніше двох робочих днів з моменту отримання акту та/або талону замовника, або інших документів підтверджуючих надання послуг (шляхових листів, нарядів тощо), підписати їх та надати виконавцю його примірник або надати обґрунтовану відмову у їх підписанні, в протилежному випадку або у випадку необґрунтованості відмови у підписанні акту, талону замовника, або інших документів підтверджуючих надання послуг (шляхових листів, нарядів тощо), акт, талон замовника, або інші документи, які підтверджують надання послуг (шляхових листів, нарядів тощо) вважається підписаним сторонами, а послуги наданими належної якості та в повному об`ємі.
Роботи за цим договором виконуються до 30 січня 2020 року включно (пункт 2.8 договору).
Пунктом 3.1 договору встановлено, що фактична ціна за одиницю послуг визначається згідно протоколу погодження вартості послуг, що додається до договору (додаток № 1). Вартість послуг виконавця за цим договором вказується в рахунках та актах наданих послуг. Оплата праці персоналу, що обслуговує техніку входить до ціни послуги.
Умовами пункту 3.2 договору встановлено, що обсяг наданих виконавцем послуг становить обсяг всіх послуг, що фактично надані за умовами цього договору, і визначається відповідно до актів наданих послуг. Сума договору складається з суми вартості актів наданих послуг протягом дії цього договору.
Остаточний розрахунок оплати за надані послуги проводиться замовником на підставі виставлених рахунків виконавця шляхом перерахування 100% грошових коштів на зазначений в договорі рахунок виконавця протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту підписання сторонами актів прийому-передачі наданих послуг та/або талону замовника, інших документів підтверджуючих надання послуг (шляхових листів, нарядів тощо) (пункт 3.6 договору).
Відповідно до пункту 3.7 договору підтвердженням виконання робіт є акт виконавця, належним чином складений та підписаний уповноваженою особою замовника, що здійснює контроль за проведенням робіт або акт прийому-передачі наданих послуг, інші документи, які підтверджують надання послуг (шляхових листів, нарядів тощо).
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 30 березня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Цей договір не підлягає пролонгації чи поновленню (пункт 9.1 договору).
Додатком №1 до договору сторонами було підписано протокол погодження вартості послуг (далі - протокол погодження, додаток №1), за умовами пункту 1 якого виконавець та замовник дійшли згоди щодо розміру вартості послуг: 1) екскаватор KOMATSU 450 - загальна вартість за 1 год., з ПДВ - 2 000,00 грн.; 2) Асфальтоукладчик - загальна вартість за 1 год., з ПДВ - 3 750,00 грн.
15.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс», як первісним кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автогран», як новим кредитором, було укладено договір про відступлення прав вимоги №1 (далі - договір відступлення 1), за умовами пункту 1.1 якого первісний кредитор передає новому кредиторові, а новий кредитор приймає всі права вимоги, що належить первісному кредиторові до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віннер Будівництво» (ідентифікаційний код юридичної особи: 24922498), надалі іменований - боржник, які виникли, на підставі договору та актів приймання виконаних робіт.
Відповідно до пункту 1.2 договору відступлення 1 за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за борговими зобов`язаннями, що виникли з підстав, визначених у пункті 1.1 договору.
Пунктом 2.1 договору відступлення 1 встановлено, що первісний кредитор зобов`язаний: відступити новому кредитору право вимоги згідно з умов цього договору; первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору всі документи, які засвідчують права, що передаються за цим договором, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно пункту 2.2 договору відступлення 1 обов`язок нового кредитора: з моменту підписання цього договору до нового кредитора переходить право вимоги від боржника виконання ним свої зобов`язань, а також сплати штрафних санкцій, втрат від інфляції, 3% річних та інших платежів; висувати вимоги про погашення боргу боржником; звернутись до суду із позовом про стягнення належних з боржника сум; інші похідні права та обов`язки.
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (пункт 5.1 договору відступлення 1).
Крім того 30.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Автогран» (первісний кредитор) та громадянин України ОСОБА_1 (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги № 1, (далі договір відступлення 2), в п. 1 якого погодили, що первісний кредитор передає новому кредиторові, а новий кредитор приймає всі права вимоги, що належить первісному кредиторові до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віннер Будівництво» (ідентифікаційний код юридичної особи: 24922498), надалі іменований - боржник, які виникли, на підставі договору № 15/10/19, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Олімпікс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віннер Будівництво» 15.10.2019 та актів приймання виконаних робіт.
Відповідно до пункту 1.2 договір відступлення 2 за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за борговими зобов`язаннями, що виникли з підстав, визначених у пункті 1.1 Договору.
Пунктами 2.1.1, 2.2.2 договір відступлення 2 встановлено, що первісний кредитор зобов`язується відступити новому кредитору право вимоги згідно з умов цього договору, первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору всі документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення протягом трьох календарних днів з моменту підписання Договору.
Згідно пункту 3.1 договір відступлення 2 з моменту підписання цього договору до нового кредитора переходить право вимоги від боржника виконання ним свої зобов`язань, а також сплати штрафних санкцій, втрат від інфляції, 3% річних та інших платежів.
У додатку № 1 до договору відступлення 2 сторонами погоджено суму відступленого права вимоги, ціну та порядок розрахунків.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
За приписами ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна 
Звертаючись до суду з цим позовом позивач просить стягнути з відповідача основний борг в сумі 1 600 000,00 грн., пеню в сумі 96 524,59 грн., інфляційні втрати у розмірі 839 267,91 грн. та 3% річних у розмірі 182 426,23 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе за укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» договором зобов`язань, не розрахувався за отримані послуги надання яких підтверджується актом виконаних робіт від 30.06.2020.
Позивач зазначив, що він набув права вимоги належного виконання відповідачем своїх зобов`язань на підставі укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» договору про відступлення права вимоги № 1 від 14.01.2024.
Правові позиції сторін детально викладені вище.
Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив, що колегія суддів вважає вірним, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.11 ЦК України). 
Згідно з п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З матеріалів справи слідує, що 30.06.2020 сторонами було підписано акт виконання робіт за червень 2020 року, за умовами якого виконавцем було виконано наступні роботи: робота екскаватора KOMATSU 450, кількістю 800 годин, загальною вартістю 1 600 000,00 грн. з ПДВ.
Колегія суддів зазначає, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість саме за вказаним актом виконаних робіт.
Водночас, як слідує з матеріалів справи, у 2022 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» про стягнення 3 200 000,00 грн., в тому числі за спірним актом виконання робіт за червень 2020 року (справа № 910/3456/22).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі №910/3456/22 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» борг у розмірі 3 200 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 48000,00 грн.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 у справі №910/3456/22 рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі №910/3456/22 скасовано і прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.03.2023 у справі №910/3456/22 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 зі справи № 910/3456/22.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.07.2023 у справі №910/3456/22 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 зі справи № 910/3456/22.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.10.2023 у справі №910/3456/22 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» про визнання поважними причин та поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 у справі № 910/3456/22. Відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 у справі № 910/3456/22.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс», як первісний кредитор, зверталося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» про стягнення 3 200 000,00 грн., в тому числі за спірним актом виконання робіт за червень 2020 (справа №910/3456/22).
Судовими рішеннями у справі №910/3456/22, зокрема постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022, яка набрала законної сили, серед іншого, встановлено, що:
- в даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, не заперечується сторонами та встановлено судом першої інстанції, між сторонами виникли спірні правовідносини на підставі укладеного у спрощений спосіб договору надання послуг, на підтвердження чого позивачем додано до позовної заяви акти приймання послуг за червень 2020 року та за листопад 2020 року, в яких вказано: найменування послуг - робота екскаватора KOMATSU 450, кількість годин - 800, вартість роботи години - 2000,00 грн., вартість з ПДВ - 1 600 000,00 грн.;
- отже, в даному випадку, для вирішення справи про наявність або відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за вказаними актами на надання послуг, мають значення лише вказані акти на надання послуг за червень, листопад 2020 року, відомості, що в них вказані, дані щодо надання чи ненадання послуг, у разі надання - їх кількість (об`єм), а не інші акти на надання послуг представлені позивачем, або ж договір про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів, якій припинив свою дію 30.03.2020 без права його пролонгації.
- враховуючи те, що як вказувалось вище, у спірний період - червень та листопад 2020 року між сторонами був відсутній договір на надання послуг, фактично на підтвердження наявності правовідносин між сторонами, що склались у спрощений спосіб позивачем представлено акти на надання послуг, дослідженню підлягають саме вказані акти на предмет об`єму наданих за ними послуг, достовірності інформації, викладеної в цих актах.
За результатами оцінки доказів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, незважаючи на підписання сторонами актів на виконання послуг за червень та листопад 2020 року, викладена в них інформація щодо кількості годин роботи екскаватора у кожному місяці перевищує загальну кількість годин у самому місяці, тобто є недостовірною, а враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 05.07.2019 у справі №910/4994/18 факт складання та підписання сторонами актів не є безумовним свідченням реальності господарських операцій у разі встановлення наявності в них недостовірної інформації, що й має місце в даному випадку.
Також колегія суддів зазначила, що матеріали справи не містять жодних заяв, листів, замовлень, тощо відповідача, адресованих позивачу на замовлення послуг з роботи екскаватора, в яких би було зазначено фактичне замовлення вказаної техніки, період, години роботи такої техніки, місце експлуатації екскаватора, а містять, як вказувалось вище, лише акти на надання послуг за червень та листопад 2020 року, з яких неможливо з наведених вище підстав встановити кількість, об`єм, часи роботи екскаватора.
З урахуванням наведеного та приймаючи до уваги позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 05.07.2019 у справі №910/4994/18 про те, що сам лише факт складання та підписання сторонами таких актів не є безумовним свідченням реальності господарських операцій, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації, зазначеної у цих документах, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що позивачем, всупереч статей 73, 74, 76, 78 ГПК України не доведено кількість наданих послуг, що унеможливлює зробити однозначний висновок про правомірність (точність) заявленого до стягнення з відповідача розміру заборгованості.
Отже, судом апеляційної інстанції у справі №910/3456/22 було встановлено, що спірний акт на виконання робіт від 30.06.2020 за червень 2020 року був підписаний сторонами поза межами договору про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів №15/10/19 від 15.10.2019, що свідчить про укладення сторонами інакшого договору про надання послуг у спрощений спосіб.
Крім того, апеляційним господарським судом було встановлено, що сам лише факт складання та підписання сторонами спірних актів, зокрема і акту на виконання робіт від 30.06.2020 за червень 2020 не є безумовним свідченням реальності господарських операцій, оскільки як встановлено судом апеляційної інстанції відображені у актах відомості є суперечливими та недостовірними, що у свою чергу не може свідчити про виникнення між суб`єктами господарювання підприємницьких відносин та надання відповідної послуги, зворотного під час розгляду справи № 910/3456/22 судом не встановлено і позивачем (ТОВ «Будівельна компанія «Олімпікс») не доведено.

За приписами ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст.75 ГПК України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. 
З урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у п.32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18), преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.
Преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Христов проти України», №24465/04, від 19.02.2009, «Пономарьов проти України», №3236/03, від 03.04.2008).
Згідно з ч. 2 ст. 3 ГПК України, якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права
Таким чином, вищезгадані судові рішення Європейського суду з прав людини та сама Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є пріоритетним джерелом права для національного суду, тому судові рішення в справі № 910/3456/22 не можуть бути поставлені під сумнів, а інші рішення, в тому числі і в цій справі № 910/5713/24, не можуть їм суперечити, обставини, встановлені при розгляді справи № 910/3456/22 зокрема щодо того, що спірний акт на виконання робіт від 30.06.2020 за червень 2020 року був підписаний сторонами поза межами договору про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів №15/10/19 від 15.10.2019, що свідчить про укладення сторонами інакшого договору про надання послуг у спрощений спосіб, є преюдиційними і не потребують доведення в цій справі.
При цьому колегія суддів вважає помилковими твердження апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно ототожнив позов у даній справі з позовом у справі №910/3456/22, так як позов розглянутий судом у справі № 910/3456/22 не є тотожним позову у цій справі, з огляду на відмінність суб`єктного складу підстав, предмету позову та суми позову, так як апелянт цій справі є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогран», яке, в свою чергу є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс», тобто особи, яка приймала участь у розгляді справи №910/3456/22, в той час як заміна сторони у зобов`язанні не змінює самого зобов`язання.
Слід зазначити і про те, те, що спірний акт на виконання робіт від 30.06.2020 за червень 2020 року був підписаний сторонами поза межами договору про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів №15/10/19 від 15.10.2019, що свідчить про укладення сторонами інакшого договору про надання послуг у спрощений спосіб встановлений остаточним судовим рішенням у справі №910/3456/22, права на перегляд якого суд при розгляді цієї справи не має. Перегляд судового рішення у справі №910/3456/22 також буде суперечити принципу юридичної визначеності.
Водночас, як встановлено умовами договору відступлення 1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс», як первісний кредитор, передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Автогран» всі права вимоги, що належить первісному кредиторові до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віннер Будівництво», які виникли саме на підставі договору про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів №15/10/19 від 15.10.2019 та актами приймання виконаних робіт, проте позов у цій справі основі своїй ґрунтується на вимозі про стягнення з відповідача заборгованості за актом на виконання робіт від 30.06.2020 за червень 2020, який, як встановлено судом апеляційної інстанції в межах справи №910/3456/22, не є актом укладеним за наслідком виконання договору №15/10/19 від 15.10.2019, а є самостійним правочином укладеним між первісним кредитором та відповідачем у спрощений спосіб, отже, які вірно встановлено судом першої інстанції, умови пункту 1.1 договору відступлення 1 не поширюються на спірний у даній справі акт від 30.06.2020 за червень 2020.
З огляду на те, що за змістом положень чинного законодавства, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України) не маючи права вимоги за актом від 30.06.2020 за червень 2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Автогран» не могла передати такі права і ОСОБА_1 за договором відступлення 2.
Вказане є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій справі.
Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції первісним кредитором уже реалізовувалося право на пред`явлення позову про стягнення заборгованості за актом на виконання робіт від 30.06.2020 за червень 2020 у справі №910/3456/22, що свідчить про дослідження судом у справі № №910/3456/22 питання пов`язаного зі встановленням обґрунтованості заявленої вимоги.
При цьому те, що при зверненні до суду з цим позовом на підтвердження наявності підстав для стягнення з відповідача плати на надані за актом від 30.06.2020 за червень 2020 року було надано додаткові докази, які не подавались судам при розгляді справи №910/3456/22, не може бути підставою для перегляду під час вирішення спору сторін у цій справі остаточного судового рішення у справі №910/3456/22.
З огляду на вказані обставини суд першої інстанції цілком вірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 1 600 000,00 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.
Так як позовні вимоги про стягнення пені в сумі 96 524,59 грн., інфляційних втрат у розмірі 839 267,91 грн. та 3% річних у розмірі 182 426,23 грн. не сформульовані як самостійні, не містять окремого обґрунтування і доказів, а є правовим наслідком задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 1 600 000,00 грн, то, за відсутності підстав для такого, не можуть бути задоволені. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вказаних вимог залишається без змін.
Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі № 910/5713/24, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.
Враховуючи вищевикладене та вимоги апеляційної скарги, апеляційна скарга ОСОБА_1 (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогран») задоволенню не підлягає.
Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогран») на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі № 910/5713/24 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі № 910/5713/24 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 12.03.2026. 

Головуючий суддя О.В. Яценко 

Судді С.А. Гончаров

А.О. Мальченко