Справа № 348/2480/25 
Провадження № 33/4808/108/26 
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Максименко О. Ю. 
Суддя-доповідач Малєєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю. з участю секретаря с.з. Лавринович У.М., розглянув справу за апеляційною скаргою адвоката Гайтанюк М.М. в інтересах ОСОБА_1 (Апелянт) на постанову Надвірнянського районного суду від 17.12.2025 та 
в с т а н о в и в :
1. Зміст постанови суду першої інстанції.
1.1. Суд визнав Апелянта винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, піддав штрафу 17 000 грн, позбавив права керування транспортними засобами на 1 рік.
1.2. 26.09.2025 о 19:00 год. в с-щі Делятин по вул. 16 Липня, Апелянт керував транспортним засобом Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. 
Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився. 
2. Доводи апеляційної скарги.
2.1. У матеріалах справи відсутні докази того, що поліцейські зупиняли автомобіль під керуванням Апелянта. Натомість автомобіль був несправним та припаркованим, а сам Апелянт перебував на вулиці і стверджував, що за кермом була його дружина.
2.2. Поліцейські не роз`яснили та не забезпечили Апелянту право на допомогу адвоката перед оглядом та складанням протоколу. Особа стверджувала, що телефонує адвокату і показувала телефон поліцейським, проте вони не забезпечили реалізацію цього права, всупереч вимогам законодавства.
2.3. Процедуру було ініційовано на підставі повідомлення на лінію «102» від вигаданої особи, оскільки вказаний номер телефону не обслуговувався, а така особа не зареєстрована.
2.4. Поліцейські не вручили Апелянту письмове направлення на огляд до медичного закладу.
2.5. Через повітряну тривогу перша лікарня відмовилася проводити огляд, після чого поліцейські повезли його до іншого закладу без складання та вручення направлення туди.
2.6. Суд першої інстанції обґрунтував своє рішення неналежними доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення (дані якого суперечать відеозаписам), фрагментованими та не підписаними цифровим підписом відеозаписами, актом огляду та направленням з недоліками оформлення, а також рапортом поліцейського, що містить недостовірну інформацію.
2.7. Судом першої інстанції не було враховано правові позиції Верховного Суду щодо належності та допустимості такого виду доказу, як рапорт поліцейського.
Враховуючи наведені обставини, просить оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі.
3. Провадження в апеляційному суді.
В судовому засіданні сторона захисту доводи апеляційної скарги підтримала просила її задовольнити. Апелянт пояснив, що на зворотному шляху від салону краси, куди вони їздили з дружиною, ТЗ керувала дружина, оскільки у нього дуже боліла нога. Автомобіль зламався, дружина пішла по допомогу, а він залишився біля ТЗ. Вживав алкоголь під час очікування дружини, був у стані алкогольного сп`яніння. Погодився на медогляд у Надвірнянській ЦРЛ на вимогу поліцейського, оскільки автомобілем не керував, але коли побачив, що його намагаються везти в іншу лікарню, то туди їхати відмовився.
В апеляційному суді за клопотанням сторони захисту переглянуті відеозаписи події, які стосуються ключових обставин справи (виконання функцій водія, відмова від медогляду).
4. Мотиви апеляційного суду.
4.1. Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є невиконанням вимог п. 2.5 ПДР України і містить склад ч. 1 ст. 130 КУпАП.
4.2. Щодо керування транспортним засобом.
В основі рішення відеозапис, який є достовірним, і з якого вбачається таке.
Працівники поліції прибули на місце події, ТЗ Апелянта стояв припаркований з увімкненим сигналом аварійної зупинки, Апелянт був біля ТЗ, повідомив, що ТЗ зламався.
На питання одного поліцейського чи зафіксований момент зупинки, інша поліцейська відповіла, що ТЗ стояв припаркований. Більше жодних осіб поблизу ТЗ не було.
Працівники поліції вказали, що в Апелянта наявні ознаки алкогольного сп`яніння і візуально це підтверджується. Підстави для підозр у них були.
Апелянту запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі. Апелянт погодився пройти огляд в медичному закладі, однак під час тривалої комунікації з поліцейськими вказував, що не керував ТЗ, а ним керувала його дружина, яка пішла по допомогу.
У Надвірнянській ЦРЛ Апелянт огляд не пройшов через повітряну тривогу. Працівники поліції без пояснення причин повідомили, що будуть доставляти Апелянта в Івано-Франківський ПНД, Апелянт відмовився. Після чого працівники поліції склали протокол щодо Апелянта.
Із суперечливого змісту розмов не слідує висновок, що ТЗ керував саме Апелянт. Те, що він перебував біля припаркованого власного ТЗ з ознаками алкогольного сп`яніння явно недостатньо для коректного висновку, що він ним і керував.
Усні фрази під час спілкування («я їхав», «я зупинився») та фрагменти телефонних розмов за доказовою силою рівноцінні його ж твердженням про те, що ТЗ керувала його дружина, і не можуть вважатися беззаперечним доказом факту керування в момент, що передував зустрічі з поліцією, оскільки вони не підтверджені жодними об`єктивними даними (відеофіксацією руху, показаннями свідків). 
Свідок ОСОБА_2 , дружина Апелянта, в суді під присягою підтвердила, що це саме вона керувала ТЗ, а не Апелянт. 
Тому заперечення Апелянта щодо керування ТЗ нічим не спростовані, а показання свідка ОСОБА_2 необгрунтовано відхилені. 
Це розмуний сумнів у належному доведенні факту виконання Апелянтом функцій водія. 
Суд ухвалив оскаржене рішення на припущенні, виходячи з плутаних пояснень особи у стані сп`яніння.
4.3. Щодо відмови від проходження огляду.
Апелянт був доставлений до КНП «Надвірнянська ЦРЛ», там огляд не відбувся не з його вини, а через відмову самої лікарні (оголошення стану повітряної тривоги).
Відповідно до п. 7 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння...» (затв. Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735), огляд водія в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби за методикою та із застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ, у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.
Апелянт виконав вимогу поліцейського і прибув до найближчого медичного закладу (КНП «Надвірнянська ЦРЛ»). Неможливість проведення огляду через об`єктивні причини (повітряна тривога) не може розцінюватися як відмова Апелянта від проходження такого огляду.
Подальша вимога поліцейських до Апелянта проїхати до ПНД в м. Івано-Франківськ суперечить приписам Інструкції щодо проведення огляду саме у найближчому закладі охорони здоров`я. Матеріали справи не містять нового письмового направлення до закладу охорони здоров`я в м. Івано-Франківську, що є обов`язковим за процедурою. Відмова Апелянта їхати до іншого міста після того, як він уже добровільно прибув до найближчого медичного закладу, не утворює об`єктивної сторони правопорушення — «відмова від проходження огляду», передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
5. Оцінки і рішення. 
Оскаржене рішення засноване на припущенні, що Апелянт керував ТЗ.
Недоведена винуватість дорівнює доведеній невинуватості (ст. 62 Конституції України).
За таких умов відмова Апелянта від проходження медичного огляду не є порушенням відповідних приписів ст. 266 КУпАП та вказаної Інструкцї.
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у діях Апелянта відсутній.
Тому оскаржене рішення належить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу адвоката Гайтанюк М.М. задовольнити.
Постанову Надвірнянського районного суду від 17.12.2025 щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова не оскаржується.

Суддя          А.Ю. Малєєв