РІШЕННЯ
Іменем України

23 березня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/135/25 	

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В. 
за участю секретаря судового засідання Матюшенко Н.О., 
розглянувши за правилами загального позовного провадження справу 
за позовом: Чернігівської окружної прокуратури 
вул. Шевченка, 1, м. Чернігів, 14000
код ЄДРПОУ 0291011426
в інтересах держави в особі 
позивача: Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації, 
код ЄДРПОУ 02013290 
вул. Івана Мазепи, 1б, м. Чернігів, 14005 
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ”, 
код ЄДРПОУ 41823846
пр-т Перемоги, 126 Б, м. Чернігів, 14013 
до відповідача-2: Комунального некомерційного підприємства “Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня” Чернігівської обласної ради
код ЄДРПОУ 02006076
вул. Івана Мазепи, 3, м. Чернігів, 14005 
предмет спору: про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 197732,18 грн

За участю: 
відповідач-1: Якимчук Ю.В., 
від прокуратури: Ходико О.Є. 

У судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Чернігівською окружною прокуратурою подано позов в особі: Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ” та до Комунального некомерційного підприємства “Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня” Чернігівської обласної ради про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 197732,18 грн. 
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 12 березня 2025 року; встановлено учасникам справи процесуальні строки.
04 березня 2025 року до суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-1 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
10 березня 2025 року до суду від прокуратури надійшла відповідь на відзив. 
У судовому засіданні 12 березня 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 02 квітня 2025 року.
14.03.2025 від відповідача-1 через систему “Електронний суд” надійшло заперечення на відповідь на відзив.
20.03.2025 від відповідача-1 через систему “Електронний суд” надійшла заява про зупинення провадження у справі №927/135/25 до прийняття постанови Великою Палатою Верховного Суду у справі №920/19/24. Відповідачем-1 до заяви додано копію ухвали Верховного Суду від 29.01.2025, якою справу №920/19/24 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з посиланням на частину п`яту статті 302 ГПК України, яка визначає однією з підстав для такого передання наявність виключної правової проблеми, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики. 
02.04.2025 у зв`язку з надходженням повідомлення про замінування приміщення Господарського суду Чернігівської області, судове засідання не відбулося, а тому суд прийняв ухвалу про відкладення судового засідання на 29 квітня 2025 року.
У судовому засіданні 29 квітня 2025 року прокурор не заперечив щодо задоволення клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі. 
Ухвалою від 29.04.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Енера Чернігів” від 20.03.2025 про зупинення провадження у справі №927/135/25 до прийняття постанови Великою Палатою Верховного Суду у справі №920/19/24 задоволено; зупинено провадження у справі №927/135/25 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24; зобов`язано сторін у даній справі негайно повідомити Господарський суд Чернігівської області про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24, надавши відповідні докази. 
30.12.2025 від Чернігівської окружної прокуратури надійшло клопотання про поновлення провадження в справі, в зв`язку з ухваленням Великою Палатою Верховного Суду постанови від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 (повний текст якої оприлюднений в Єдиному державному реєстрі судових рішень 15.12.2025).
05.01.2026 ТОВ “Енера Чернігів” повідомило суд про результати перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24, у зв`язку з якою зупинений розгляд даної справи. Постанова ВП ВС від 21.11.2025 у справі №920/19/24 додана до клопотання ТОВ “Енера Чернігів”. 
Ухвалою від Господарського суду Чернігівської області від 16 січня 2026 року провадження у справі №927/135/25 поновлено; підготовче засідання призначено на 10 лютого 2026 року. 
У судовому засіданні 16 січня 2026 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 05 березня 2026 року.
У судовому засіданні 05 березня 2026 року суд перейшов до розгляду справи по суті; прокурор у своєму виступі підтримав позовні вимоги; представник відповідача-1 у своєму виступі заперечив щодо позовних вимог; суд відклав судове засідання з розгляду справи по суті на 23 березня 2026 року.
Вислухавши у ході розгляду справи по суті пояснення та доводи представників учасників справи, встановивши обставини справи та дослідивши подані докази, суд встановив: 
Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладанні між відповідачами оспорюваних додаткових угод було порушено вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, а також з перевищенням 10% ліміту збільшення ціни.
Враховуючи те, що спірні додаткові угоди укладені з порушенням вимог Закону України “Про публічні закупівлі”, прокурор, посилаючись на приписи ст. 215, 216 Цивільного кодексу України, просить визнати їх недійсними. Оскільки відповідач-2 сплатив кошти за поставлену електричну енергію відповідно до ціни, вказаній у спірних додаткових угодах, тобто за збільшеною ціною, прокурор на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача-1 до обласного бюджету Чернігівської області, з якого фінансувалась закупівля спірної електричної енергії, 197732,18 грн безпідставно сплачених коштів.
Відповідач-1 щодо позову заперечив та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне: 
- підстави для здійснення самостійного представництва інтересів держави в суді у цій справі відсутні, оскільки прокурор звернувся в інтересах особи, що не має статусу позивача у справах щодо оскарження процедури закупівлі;
- прокурором не доведено належними та допустимими доказами, що спірні додаткові угоди укладені з порушенням вимог ч. 4 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», тобто те, що вони є нікчемними, а тому відповідно до презумпції правомірності правочину вони є правомірними; 
- спірні кошти були сплачені позивачем відповідачу на підставі Договору та додаткових угод, які не є нікчемними та не визнанні судом недійсними, а отже не можуть вважатись безпідставно набутими.
Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі. 
25.11.2020 на веб-сайті «Prozorro» (ідентифікатор закупівлі UА-2020-11-25-007335-c) КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів на закупівлю 910 000 кВт/год електричної енергії з терміном постачання до 31.12.2021.
У відкритих торгах взяли участь 2 учасники, які надали наступні пропозиції:
1.ТОВ «Ернерінг» з ціновою пропозицією 1 719 900 грн. з ПДВ та остаточною пропозицією 1 482 426,39 грн. з ПДВ.
2.ТОВ «Енера Чернігів» з ціновою пропозицією 1 779 960 грн. з ПДВ та остаточною пропозицією 1 482 426,40 грн. з ПДВ.
За результатами проведеної процедури закупівлі, відповідно до рішення замовника від 28.12.2020, переможцем визнано ТОВ «Енера Чернігів» з найвигіднішою ціновою пропозицією 1 482 426,40 грн з ПДВ.
У подальшому з переможцем 15.01.2021 укладено договір №31034ВЦ постачання електричної енергії споживачу.
Згідно п. 5.1 умов та додатку №2 договору загальний обсяг електричної енергії складає 910 000 кВт/год, за ціною 1,35753333 грн. без ПДВ та 1,62904 за 1 кВт/ год з ПДВ, загальною вартістю 1 482 426,40 грн. з ПДВ., у тому числі за рахунок коштів місцевого бюджету - 1 265 551,07 грн., за рахунок відшкодування орендарями - 217 205,33 грн.
Відповідно до п. 5.4 Договору ціна за одиницю товару може змінюватися з дотриманням сторонами норм, передбачених ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Зміну ціни за одиницю товару та загальної ціни цього сторони оформлюють шляхом підписання додаткової угоди до Договору, яка набуває чинності з дати її підписання, якщо інше не передбачено додатковою угодою, та є невід`ємною частиною Договору.
За ініціативою ТОВ «Енера Чернігів» до договору від 15.01.2021 №1 внесено наступні зміни щодо ціни товару:
1) додатковою угодою від 01.03.2021 №1 якою змінено його умови, на підставі п.2 ст.41 ЗУ «Про публічні закупівлі», в частині збільшення ціни електричної енергії на +0,127504 грн. за 1 кВт/год до 1,756544 грн. з ПДВ, або + 7,83% та зменшення обсягу до 843 944,93 кВт/год.;
2) додатковою угодою від 19.04.2021 №2 якою змінено його умови, на підставі п. 2 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», в частині збільшення ціни електричної енергії на + 0,140186 грн. за 1 кВт/год до 1,89673 грн. з ПДВ, або + 7,98% та зменшення обсягу до 781 569,544 кВт/год.;
3) додатковою угодою від 27.05.2021№6 якою змінено його умови, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», в частині збільшення ціни електроенергії + 0,08538 за 1 кВт/год до 1,98211 грн. з ПДВ, або + 4,50% та зменшення обсягу до 747 903 кВт/год.;
4) додатковою угодою від 12.07.2021 №7 якою змінено його умови, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», в частині збільшення ціни електроенергії на + 0,08089 грн. за 1 кВт/год до 2,063 грн. з ПДВ, або + 4,08% та зменшення обсягу до 718 578 кВт/год;
5) додатковою угодою від 20.08.2021 №8 якою змінено його умови, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», в частині збільшення ціни електроенергії на + 0,170597 грн. за 1 кВт/год до 2,233597 грн. з ПДВ, або + 8,27% та зменшення обсягу до 663 695 кВт/год;
6) додатковою угодою від 25.08.2021 №9 якою змінено його умови, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», в частині збільшення ціни електроенергії на + 0,1879 грн. за 1 кВт/год до 2,421497 грн. з ПДВ, або + 8,41% та зменшення обсягу до 612 194 кВт/год;
7) додатковою угодою від 27.09.2021 №12 якою змінено його умови, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», в частині збільшення ціни електроенергії на + 0,206671 грн. за 1 кВт/год до 2,628168 грн. з ПДВ, або + 8,53% та зменшення обсягу до 612 194 кВт/год;
8) додатковою угодою від 27.09.2021 №13 якою змінено його умови, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», в частині збільшення ціни електроенергії на + 0,227317 грн. за 1 кВт/год до 2,855485 грн. з ПДВ, або + 8,65% та зменшення обсягу до 519 150 кВт/год;
9) додатковою угодою від 30.09.2021 №14 якою змінено його умови, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», в частині збільшення ціни електроенергії на + 0,250026 грн. за 1 кВт/год до 3,105511 грн. з ПДВ, або + 8,76% та зменшення обсягу до 477 353 кВт/год;
10) додатковою угодою від 08.11.2021 №18 якою змінено його умови, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», в частині збільшення ціни електроенергії на + 0,2750042 грн. за 1 кВт/год до 3,3805152 грн. з ПДВ, або + 8,86% та зменшення обсягу до 477 353 кВт/год;
11) додатковою угодою від 10.11.2021 №19 якою змінено його умови, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», в частині збільшення ціни електроенергії на + 0,2840064 грн. за 1 кВт/год до 3,6645216 грн. з ПДВ, або + 8,40% та зменшення обсягу до 404 567 кВт/год;
12) додатковою угодою від 12.11.2021 №20 якою змінено його умови, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», в частині збільшення ціни електроенергії на + 0,3185952 грн. за 1 кВт/год до 3,9831168 грн. з ПДВ, або + 8,69% та зменшення обсягу до 372 177 кВт/год;
13) додатковою угодою від 08.12.2021 №21 якою змінено його умови, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», в частині збільшення ціни електроенергії на + 0,3626772 грн. за 1 кВт/год до 4,345794 грн. з ПДВ, або + 9,22% та зменшення обсягу до 341 117,5 кВт/год;
14) додатковою угодою від 20.12.2021 №23 сторони домовились продовжити термін дії договору про постачання електричної енергії га строк, достатній для проведення процедури закупівлі в обсязі, що не перевищує 20% від суми, визначеної у договорі, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.
Відтак, шляхом укладання додаткових угод від 01.03.2021 №1; від 19.04.2021 №2; від 27.05.2021 №6, від 12.07.2021 №7, від 20.08.2021 №8, від 25.08.2021 №9, від 27.09.2021 №12, від 27.09.2021 №13, 30.09.2021 №14, 08.11.2021 №18, від 10.11.2021 №19, від 12.11.2021 №20, від 08.12.2021 №21, реальна вартість 1 кВт/год електричної енергії по договору від 15.01.2021 №31034ВЦ зросла на 2,716754 грн. або + 166,77%, а її обсяг зменшився.
1.Так, між КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» та ТОВ «Енера Чернігів» укладено додаткову угоду від 01.03.2021 №1 , якою змінено умови договору від 15.01.2021 №31034ВЦ в частині збільшення ціни на +0,127504 електроенергії з 01.02.2021 за 1 кВт/год з 1,62904 грн. до 1,756544 грн (з ПДВ), або + 7,83%.
Підставою для її укладення став експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати від 15.02.2021 №ЧК-57, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України січень 2021 року - 1462,52 грн. МВт.год та за 10 днів лютого (01.02-10.02) 2021 року - 1698,79 грн.
2. Додатковою угодою від 19.04.2021 №2, змінено його умови в частині збільшення ціни електроенергії за 1 кВт/год з 01.03.2021 до 1,89673 грн. з ПДВ, або + 7,98%. Таким чином, ціна в договорі зросла з 1,62904 грн. за 1 КВт. до 1,89673 грн. або на + 16,43%.
Підставою для її укладення став експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати від 15.02.2021 №ЧК-57, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України січень 2021 року - 1462,52 грн. МВт.год та за 10 днів лютого (01.02-10.02) 2021 року - 1698,79 грн.
3. Додатковою угодою від 27.05.2021 №6 змінено умови договору в частині збільшення ціни електроенергії з 01.04.2021 за 1 кВт/год до 1,98211 грн. з ПДВ, або + 4,50%. Таким чином, первісна ціна в договорі зросла на + 0,35307 грн. з 1,62904 грн. за 1 КВт. до 1,98211 грн. або на + 21,67%.
Підставою для її укладення став лист ТОВ «Енера Чернігів» повідомило про збільшення ціни електричної енергії на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» копії експертного висновку Чернігівської регіональної торгово-промислової палати від 07.05.2021 №ЧК-215, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України за березень 2021 року - 1374,25 грн МВт/год) та за квітень 2021 року - 1450,22 грн МВт/год).
4. Додатковою угодою від 12.07.2021 № 7 змінено умови договору в частині збільшення ціни електроенергії з 01.06.2021 за 1 кВт/год до 2,063 грн. з ПДВ, або + 4,08%. Таким чином, первісна ціна в договорі зросла на + 0,43396 грн. з 1,62904 грн. за 1 КВт. до 2,063 грн. або на + 26,64%.
Підставою для її укладення став лист ТОВ «Енера Чернігів» повідомило про збільшення ціни електричної енергії на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» копії експертного висновку Харківської торгово-промислової палати від 07.07.2021 №1496/21, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом за травень (01.05-31.05) 2021 року - 1018,74 грн./МВт.год. та за червень (01.06-30.06) 2021 року - 1425,14 грн./МВт.год. При цьому, в інформації вказано, що довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер.
5. Додатковою угодою від 20.08.2021 № 8 змінено умови договору в частині збільшення ціни електроенергії з 01.07.2021 за 1 кВт/год до 2,233597 грн. з ПДВ, або + 8,27%. Таким чином, первісна ціна в договорі зросла на + 0,604557 грн. з 1,62904 грн. за 1 КВт. до 2,233597 грн. або на + 37,11%.
Підставою для її укладення став експертний висновок Харківської торгово- промислової палати від 11.08.2021 №1838/21, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України за червень (01.06-30.06) 2021 року - 1 425,14 грн. МВт.год та за 3 декаду липня (21.07-31.07) 2021 року - 1 623,28 грн. При цьому, в інформації вказано, що довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер.
6. Додатковою угодою від 25.08.2021 № 9 змінено умови договору в частині збільшення ціни електроенергії з 01.08.2021 за 1 кВт/год до 2,421497 грн. з ПДВ, або + 8,41%. Таким чином, первісна ціна в договорі зросла на + 0,792457 грн. з 1,62904 грн. за 1 КВт. до 2,421497 грн. або на + 48,65%. 
Підставою для її укладення став лист ТОВ «Енера Чернігів», в якому повідомило про збільшення ціни електричної енергії на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» копії експертного висновку Харківської торгово-промислової палати від 11.08.2021 № 1838/21, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом за червень (01.06-30.06) 1425,14 грн./МВт.год. та 3 декаду липня (21.07 - 31.07) 1623,28 грн./МВт.год. При цьому, в інформації вказано, що довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер.
7.Додатковою угодою від 27.09.2021 № 12 змінено умови договору в частині збільшення ціни електроенергії з 01.09.2021 за 1 кВт/год до 2,628168 грн. з ПДВ, або + 8,53%. Таким чином, первісна ціна в договорі зросла на + 0,999128 грн. з 1,62904 грн. за 1 КВт. до 2,628168 грн. або на + 61,33%.
Підставою для її укладення став лист ТОВ «Енера Чернігів», в якому повідомило про збільшення ціни електричної енергії на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» копії експертного висновку Харківської торгово-промислової палати від 21.09.2021 № 2277-4/21, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом на 06.09.2021 - 2261,59 грн./МВт.год. та станом на 14.09.2021 - 2596,47 грн./МВт.год. При цьому, в інформації вказано, що довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер. 
8. Додатковою угодою від 29.09.2021 № 13 змінено умови договору в частині збільшення ціни електроенергії з 02.09.2021 за 1 кВт/год до 2,855485 грн. з ПДВ, або + 8,65%. Таким чином, первісна ціна в договорі зросла на + 1,226445 грн. з 1,62904 грн. за 1 КВт. до 2,855483 грн. або на + 75,29%.
Підставою для її укладення став лист ТОВ «Енера Чернігів», де повідомило про збільшення ціни електричної енергії на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» копії експертного висновку Харківської торгово-промислової палати від 21.09.2021 № 2277-2/21, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом на 12.09.2021 - 1889,08 грн./МВт.год. та станом на 17.09.2021 - 2374,09 грн./МВт.год. При цьому, в інформації вказано, що довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер.
9. Додатковою угодою від 30.09.2021 № 14 змінено умови договору в частині збільшення ціни електроенергії з 03.09.2021 за 1 кВт/год до 3,105511 грн. 3 ПДВ, або + 8,76%. Таким чином, первісна ціна в договорі зросла на + 1,476471 грн. з 1,62904 грн. за 1 КВт. до 3,105511 грн. або на + 90,63%.
Підставою для її укладення став лист ТОВ «Енера Чернігів», в якому повідомило про збільшення ціни електричної енергії на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» копії експертного висновку Харківської торгово-промислової палати від 21.09.2021 № 2277-3/21, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом на 12.09.2021 - 1889,08 грн./МВт.год. та станом на 17.09.2021 - 2374,09 грн./МВт.год. При цьому, в інформації вказано, що довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер.
10. Додатковою угодою від 08.11.2021 № 18 змінено умови договору в частині збільшення ціни електроенергії з 01.10.2021 за 1 кВт/год до 3,3805152 грн. з ПДВ, або + 8,86%. Таким чином, первісна ціна в договорі зросла на + 1,7514752 грн. з 1,62904 грн. за 1 КВт. до 3,3805152 грн. або на + 107,52%.
Підставою для її укладення став лист ТОВ «Енера Чернігів» повідомило про збільшення ціни електричної енергії на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» копії експертного висновку Харківської торгово-промислової палати від 07.10.2021 № 2484-2/21, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом на 02.10.2021 р. - 2268,36 грн./МВт.год., станом на 03.10.2021 р. - 2535,12 грн/МВт.год. При цьому, в інформації вказано, що довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер.
11. Додатковою угодою від 10.11.2021 № 19 змінено умови договору в частині збільшення ціни електроенергії з 02.10.2021 за 1 кВт/год до 3,6645216 грн. з ПДВ, або + 8,40%. Таким чином, первісна ціна в договорі зросла на + 2,0354816 грн. з 1,62904 грн. за 1 КВт. до 3,6645216 грн. або на + 124,95%.
Підставою для її укладення став лист ТОВ «Енера Чернігів» повідомило про збільшення ціни електричної енергії на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» копії експертного висновку Харківської торгово-промислової палати від 29.10.2021 № 2710/21, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом на 03.10.2021 р. - 2535,12 грн./МВт.год., станом на 28.10.2021 р. - 3113,44 грн/МВт.год., станом на 19.10.2021 р. - 2840,05 грн/МВт.год., станом на 28.10.2021 р. - 3113,44 грн/МВт.год. При цьому, в інформації вказано, що довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер.
12. Додатковою угодою від 12.11.2021 № 20 змінено умови договору в частині збільшення ціни електроенергії з 03.10.2021 за 1 кВт/год до 3,9831168 грн. з ПДВ, або +8,69%. Таким чином, первісна ціна в договорі зросла на + 2,3540768 грн. з 1,62904 грн. за 1 КВт. до 3,9831168 грн. або на + 144,51%.
Підставою для її укладення став лист ТОВ «Енера Чернігів» повідомило про збільшення ціни електричної енергії на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» копії експертного висновку Харківської торгово-промислової палати від 29.10.2021 № 2710/21, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом на 03.10.2021 р. - 2535,12 грн./МВт.год., станом на 28.10.2021 р. - 3113,44 грн/МВт.год., станом на 19.10.2021 р. - 2840,05 грн/МВт.год., станом на 28.10.2021 р. - 3113,44 грн/МВт.год. При цьому, в інформації вказано, що довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер.
13. Додатковою угодою від 08.12.2021 № 21 змінено умови договору в частині збільшення ціни електроенергії з 01.11.2021 за 1 кВт/год до 4,345794 грн. з ПДВ, або + 9,11%. Таким чином, первісна ціна в договорі зросла на + 2,716754 грн. з 1,62904 грн. за 1 КВт. до 4,345794 грн. або на + 166,77%.
Підставою для її укладення став лист ТОВ «Енера Чернігів» повідомило про збільшення ціни електричної енергії на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» копії експертного висновку Харківської торгово-промислової палати від 25.11.2021 № 2985/21, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України за І декаду жовтня 2021 (01.10.-10.10) - 2538,15 грн./МВт.год., за І декаду листопада 2021 р. (01.11-10.11) - 3374,95 грн./МВт.год., за 07.11.2021 - 3013,90 грн./ МВт.год., за 09.11.2021 - 3502,09 грн./МВт.год.
Як було зазначено вище, внаслідок укладення додаткових угод №1,2,6,7,8,9,12,13,14,18,19,20,21 ціна на електричну енергію за час дії договору від 15.01.2021 №31034ВЦ зросла за 1 кВт/ год з 1,62904 грн до 4,345794 грн (+2,716754 грн), або + 166,77%.
Упродовж 2021 року за договором від 15.01.2021 №31034ВЦ КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» фактично поставлено електричної енергії в обсязі 595 514 кВт/год (49 401 кВт/год +76 119 кВт/год + 63 297 кВт/год + 57 795 кВт/год + 52 519 кВт/год + 34 460 кВт/год + 44 797 кВт/год + 49 472 кВт/год + 40 866 кВт/год + 17 235 кВт/год + 76 481 кВт/год + 32 576 кВт/ год + 1496 кВт/год), на загальну суму 1 476 969,20 грн (80 476,19 грн + 133 706,40 грн + 120 057,44 грн + 114 556,16 грн +104 098,54 грн + 71 082,85 грн + 100 059,37 грн + 119 796,29 грн + 126 909,82 грн + 53 523,49 грн + 304 632,76 грн + 141 568,58 грн + 6 501,31 грн), з них кошти бюджету Чернігівської області у сумі 731 636,97 грн (133 706,40 грн + 120 057,44 грн + 71 082,85 грн + 100 059,37 грн + 119 796,29 грн + 126 909,82 грн + 53 523,49 грн + 6 501,31 грн), за 327 742 кВт/год. (76 119 кВт/год + 63 297 кВт/год + 34 460 кВт/год + 44 797 кВт/год + 49 472 кВт/год + 40 866 кВт/год + 17 235 кВт/год + 1 496 кВт/год).
Прокурор у позовній заяві вказує, що внаслідок укладення з порушенням Закону України “Про публічні закупівлі” спірних додаткових угод розмір безпідставно сплачених відповідачем-2 коштів відповідачу-1 становить 197 732,18 грн, які прокурор просить стягнути з відповідача-1.
Щодо підстав представництва інтересів держави прокурором в даній справі. 
Статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави. 
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Європейський Суд з прав людини (ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).
Водночас, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): 
«Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави». 
При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує - наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін. 
У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.
Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено.
Відтак прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України). 
Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».
Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини). 
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).
Відповідно до ч. 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. 
У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. 
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. 
Згідно з ч. 4, 7 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. 
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. 
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. 
Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. 
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, останню прокурором подано в особі Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації у зв`язку із невиконанням ними своїх обов`язків щодо захисту інтересів держави у суді. 
Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, організаційна-правова форма Управління охорони здоров`я Чернігівської ОДА – орган державної влади.
Згідно п. 1 Положення про Управління охорони здоров`я Чернігівської ОДА (далі - Положення) управління утворюється головою обласної державної адміністрації, у порядку, передбаченому чинним законодавством, входить до її складу і в межах Чернігівської області забезпечує виконання покладених на Управління завдань.
Відповідно до п. 4 Положення управління є структурним підрозділом Чернігівської обласної державної адміністрації.
Згідно п. 5.2. та п. 5.3 Положення основними завданнями є, зокрема управління підпорядкованими, відповідно до делегованих Чернігівською обласною радою повноважень, обласними комунальними закладами, підприємствами та установами. Спрямування і координація діяльності підвідомчих закладів, підприємств та установ (заклади охорони здоров`я) щодо надання медичної допомоги та медичного обслуговування.
Відповідно до п. 6.32 Положення управління здійснює фінансування комунальних закладів охорони здоров`я обласного підпорядкування.
Відповідно до п. 1.5. Статуту КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» заклад відповідно до делегованих Власником повноважень перебуває в управлінні Чернігівської обласної державної адміністрації в особі Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації, якому є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним.
Згідно п. 5.3. та п. 5.3.2. Статуту КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» джерелами формування майна та коштів підприємства є: кошти державного, обласного, районних, об`єднаних територіальних громад, міст та інших місцевих бюджетів.
Згідно п. 7.2.1 Статуту КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» заклад є бюджетною установою, який фінансується з обласного бюджету Чернігівської області, через орган управління, тобто Управління охорони здоров`я Чернігівської ОДА.
Відповідно до п. 10.4. Статуту КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» орган управління має право здійснювати контроль фінансово-господарської діяльності підприємства та контроль за якістю і обсягом надання медичної допомоги. Підприємство надає органу управління, за його вимогою, бухгалтерський звіт та іншу документацію, яка стосується фінансово-господарської, кадрової, медичної діяльності тощо.
Враховуючи вищевикладене, оскільки органом управління КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради є Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації, крім того Управління охорони здоров`я також зобов`язання контролювати виконання обласного бюджету Чернігівської області, зокрема законність та ефективність використання комунальним некомерційним підприємством коштів цього бюджету за цим договором про закупівлю товарів, тобто є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету Чернігівської області, а тому Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації є належним позивачем у цій справі.
Бюджетна система - це сукупність усіх бюджетів, які формуються і діють на території певної країни згідно з її бюджетним устроєм. Бюджетну систему України складають державний бюджет і місцеві бюджети.
Бюджетним кодексом України визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 7 БК України має бути дотримано принцип ефективності та результативності при складанні та виконанні бюджетів де усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання послуг, гарантованих державою, при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.
Відповідно до частини 1 статті 22 БК України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.
Згідно з частиною 5 статті 22 БК України головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет).
Порушення економічних (майнових) інтересів держави, пов`язаних із раціональним та ефективним використанням бюджетних коштів та бездіяльність позивача - Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації, полягає у наступному.
Так, Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації, як орган державної влади, та який у розумінні ст. 22 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів, зокрема бюджету Чернігівської міської територіальної громади (за рахунок яких здійснювалася закупівля електричної енергії за договором), що уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету та зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та у сфері публічних закупівель.
КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради є стороною договору про постачання електричної енергії споживачу №31034ВЦ від 15.01.2021, а отже діє як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів) та є замовником вказаного товару в обсязі та в межах видатків, що визначені розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня.
Враховуючи викладене, Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації є органом, уповноваженим на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету в даному випадку.
Таким чином, Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації є особою, уповноваженою на здійснення контролю за виконанням місцевого бюджету та головним розпорядником бюджетних коштів, за рахунок яких проведено закупівлю та має повноваження зі здійснення контролю за станом фінансової дисципліни закладу охорони здоров`я і наділена процесуальною дієздатністю щодо подання позовів до суду з вказаних питань.
У даних спірних правовідносинах інтереси держави та позивача повністю збігаються, фінансування КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради здійснюється з обласного бюджету Чернігівської області в особі Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації, які надійдуть у разі їх стягнення.
Чернігівською окружною прокуратурою 24.12.2024 повідомлено листом Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації про порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі» під час укладення додаткових угод КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» з ТОВ «Енера Чернігів» про збільшення ціни електричної енергії.
Згідно листа Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації від 06.01.2025 повідомило окружну прокуратуру про те, що управління не є стороною правовідносин, які виникли між КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» та ТОВ «Енера Чернігів», повноважень щодо втручання у господарську діяльність закладів охорони здоров`я, відповідно до Положення про управління, не має.
Тобто, Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації заходів щодо захисту інтересів у вищевказаних правовідносинах, у тому числі судового характеру, не вживала. 
Станом на дату звернення з даним позовом до суду Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації жодних заходів не вживала.
Вказане свідчить про неналежне здійснення Управлінням охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації упродовж тривалого часу заходів щодо захисту інтересів держави, оскільки не вжито належних заходів до повернення надмірно сплачених коштів, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом. 
Відповідно до положень ст. 215 ЦК України з позовом про визнання правочину недійсним може звернутися одна із сторін або інша заінтересована особа, яка заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом.
За таких обставин, вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду з даним позовом в особі Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації. 
Отже, компетентний орган був достеменно обізнані з фактом порушення законодавства у сфері публічних закупівель, а у позивача було достатньо часу для вжиття будь-яких заходів з метою реагування на порушення інтересів держави, проте вони самостійно не захистили інтереси держави у суді.
У порядку ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор повідомив позивачів про намір подати до суду цей позов. 
За таких обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведення з боку прокурора бездіяльності позивача, як підстави для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів держави та про наявність підстав для звернення прокурора з зазначеним позовом до суду.
Щодо визнання недійсними додаткових угод.
За п. 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частинами 1, 2 статті 632 ЦК України врегульовано, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, установлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.
Зміна ціни після укладення договору допускається лише в випадках і на умовах, установлених договором або законом. 
За приписами статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлене законом або не випливає із суті відносин сторін.
Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначені Законом України “Про публічні закупівлі” від 25.12.2015 № 922-VIII.
Цей Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (частина 1 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”).
За пунктами 6, 11 та 22 статті 1 Закону України “Про публічні закупівлі”:
- договір про закупівлю це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару;
- замовники це суб`єкти, визначені згідно із статтею 2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону;
- предмет закупівлі це товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі або в межах проведення спрощеної закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції / пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі). 
За приписами частини 4 статті 41 вказаного Закону України “Про публічні закупівлі” (в редакції діючій на момент укладення Договору) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції / пропозиції за результатами електронного аукціону (в тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника в разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та / або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі. 
Відповідно до п. 2 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі” (в редакції чинній на момент укладення Договору) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
В абзаці 2 частини 3 статті 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Таким чином, Закон України “Про публічні закупівлі” встановлює імперативну норму, за якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно в випадках, визначених частиною 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, зокрема, за п. 2 – у випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни електричної енергії на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладення договорів і до внесення відповідних змін до нього.
Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки п. 2 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі” урегульовано саме зміну істотних умов договору в разі виникнення такого явища як коливання ціни на ринку.
Виходячи із викладеного, внесення змін до договору в частині його ціни за одиницю товару є правомірним лише в випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди (або отримання пропозиції про її укладення) щодо внесення змін.
Суд установив, що відповідачі, 15.01.2021, уклали договір № 31034ВЦ про постачання електричної енергії споживачу за результатами процедури закупівлі на виконання вимог Закону України “Про публічні закупівлі”. На момент підписання Договору сторони погодили всі його істотні умови – предмет, ціну, строк виконання зобов`язань, що узгоджується з положеннями Закону України “Про публічні закупівлі”.
Згідно п. 5.1 умов та додатку №2 договору загальний обсяг електричної енергії складає 910 000 кВт/год, за ціною 1,35753333 грн. без ПДВ та 1,62904 за 1 кВт/ год з ПДВ, загальною вартістю 1 482 426,40 грн. з ПДВ., у тому числі за рахунок коштів місцевого бюджету - 1 265 551,07 грн., за рахунок відшкодування орендарями - 217 205,33 грн.
Шляхом укладання додаткових угод від 01.03.2021 №1; від 19.04.2021 №2; від 27.05.2021 №6, від 12.07.2021 №7, від 20.08.2021 №8, від 25.08.2021 №9, від 27.09.2021 №12, від 27.09.2021 №13, 30.09.2021 №14, 08.11.2021 №18, від 10.11.2021 №19, від 12.11.2021 №20, від 08.12.2021 №21, реальна вартість 1 кВт/год електричної енергії по договору від 15.01.2021 №31034ВЦ зросла на 2,716754 грн або + 166,77%, а її обсяг зменшився.
Необхідність укладення оспорюваних додаткових угод відповідач обґрунтував коливанням ціни електричної енергії на ринку, на підтвердження чого (коливання) надав експертні висновки Чернігівської регіональної торгово-промислової палати та Харківської торгово-промислової палати, що складалися на підставі інформації ДП “Оператор ринку” про рівень середньозважених цін на електричну енергію на ринку “на добу наперед” (РДН) у торговій зоні ОЕС (об`єднаної енергетичної системи) України.
Оскаржувані додаткові угоди укладені на підставі пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Суд враховує, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18, від 02 грудня 2020 року у справі № 913/368/19, від 11 травня 2023 року у справі № 910/17520/21).
Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.
При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.
Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища після підписання договору та до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі.
Тобто внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди.
На підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Законом України “Про публічні закупівлі” не передбачено форму/вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2025 року у справі № 916/747/24).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 зробила висновок, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю, а її зміна після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару в власність покупця не допускається відповідно до частини 3 статті 632 ЦК України.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його в власність покупця за договором про закупівлю можлива в випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення в випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, установлених у статті 652 ЦК України та п. 2 частини 5 статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 (пункти 205-207) підтримала попередні висновки, наведені в постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, підсумовуючи зазначила: зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни на одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, в тому числі й щодо випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Відповідно до статті 13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” та статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.
За п. 6 частини 2 статті 36 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій в порядку та спосіб, визначеними процесуальним законом.
Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
Щодо доводів відповідача-1 про необхідність врахування окремої думки щодо зазначених у відзиві постанов ВП ВС суд зазначає, що окрема думка судді – це сформований суддею письмовий документ, який є формою визначення власної позиції судді в разі незгоди з прийнятим (наданим) рішенням (висновком) або викладенням обставин, що доповнюють мотивувальну частину рішення (висновку).
Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення (ч. 3 ст. 34 ГПК України).
Таким чином, окрема думка судді містить незгоду з прийнятим рішенням або наданими висновками, однак не є обов`язковою для суду.
Відповідно до частин 5, 6 статті 67 Закону України “Про ринок електричної енергії” ціна купівлі-продажу електричної енергії на ринку “на добу наперед” визначається для кожного розрахункового періоду оператором ринку за принципом граничного ціноутворення на основі балансу сукупного попиту на електричну енергію та її сукупної пропозиції, а на внутрішньодобовому ринку – за принципом ціноутворення “по заявленій (пропонованій) ціні” відповідно до правил ринку “на добу наперед” та внутрішньодобового ринку. Ціни на ринку “на добу наперед” та внутрішньодобовому ринку є вільними (ринковими) цінами.
За результатами торгів відповідно до правил ринку “на добу наперед” та внутрішньодобового ринку оприлюднюються ціна та обсяги купівлі-продажу електричної енергії для кожного розрахункового періоду та інші показники, що можуть використовуватися як орієнтир (індикатор) для укладення правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії на ринку електричної енергії.
За висновком суду, з метою підтвердження факту коливання ціни електроенергії на ринку, необхідно порівнювати її ціну за співмірні проміжки часу, наприклад, місяць з місяцем, декаду з декадою, а не за довільно обрані періоди, при цьому, обов`язково таке порівняння має бути проведене починаючи з моменту укладення договору, що відображатиме реальну тенденцію коливання ціни на ринку. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. На підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною на дату, з якої почались змінюватись ціни на ринку – як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання ціни зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для попередніх змін до договору.
Спірними додатковими угодами: ціна за 1 кВт/год. електричної енергії збільшена більше ніж на 10% від початкової ціни, що суперечить положенням п. 2 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі” та висновкам Великої Палати Верховного Суду у постановах від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 та від 21.11.2025 № 920/19/24.
Визнання недійсною будь-якої додаткової угоди тягне за собою визнання недійсними всіх послідуючих додаткових угод, оскільки кожна наступна додаткова угода фіксує ціну за одиницю товару, є похідною від попередніх, та підлягає визнанню недійсною, оскільки змінює ціну більш як на 10% (сумарно) в порівнянні до ціни, що погоджена сторонами на момент укладення Договору.
З матеріалів справи вбачається, що надані постачальником документи не є належними доказами на підтвердження факту коливання ціни електроенергії на ринку в порівняні з моментом укладення Договору (істотні умови якого визначені за фактом проведеної процедури закупівлі), а також у порівнянні з моментом введення в дію нових цін, за підсумком, ціна за одиницю товару зросла на 2,716754 грн або + 166,77%. 
За даними, опублікованими на офіційному сайті ДП “Оператор ринку” щодо середньозваженої ціни на РДН в ОЕС України (www.oree.com.ua) дійсно простежується тенденція коливання ціни на ринку, при цьому, таке коливання, протягом дії Договору, мало місце як у сторону зменшення, так і в сторону збільшення (оскільки ціна змінюється щодобово), тому порівняння середньозважених цін на ринку, яке дійсно відображатиме коливання такої ціни, має проводитись з моменту укладення сторонами договору за співмірні проміжки часу.
Метою Закону України “Про публічні закупівлі” є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища в сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції в цій сфері, розвитку добросовісної конкуренції. 
Відповідно до статті 5 Закону України “Про публічні закупівлі” закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.
Перемога в тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору за однією ціною та її подальше підвищення шляхом укладення “каскадних” додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця. Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону України “Про публічні закупівлі”. 
Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (стаття 13 ЦК України).
Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.
Таким чином, беручи участь у процедурі публічних закупівель, Товариство самостійно визначаючи ціну на предмет закупівлі, з урахуванням власного економічного обґрунтування рентабельності підприємства і можливості виконати взяті зобов`язання упродовж дії договору, чітко усвідомлювало свою можливість поставки товару за заявленими цінами протягом дії договору, адже вчиненню таких дій повинні передувати організаційні дії щодо закупки товару. Саме по собі коливання цін на ринку – природна обставина ринкових відносин, яка повинна братися до уваги при укладенні договорів з урахуванням підприємницького ризику. Саме лише коливання цін не є безумовною підставою внесення змін до договору.
В силу особливостей функціонування ринків РДН та ВДР ціна купівлі-продажу електричної енергії є динамічною, тобто коливання ціни відбуваються постійно в залежності від попиту та пропозиції, часу доби та сезону, інших чинників, що не міг не знати та не враховувати відповідач, здійснюючи свою діяльність з купівлі електроенергії на майданчиках РДН та ВДР, та формуючи тендерну пропозицію щодо спірної закупівлі.
Покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й в зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.
Комунальне некомерційне підприємство “Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня” Чернігівської обласної ради мало беззаперечне право на отримання електроенергії по ціні, визначеній в укладеному сторонами Договорі, однак, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо необґрунтованих пропозицій відповідача-1 про збільшення ціни, підписала спірні додаткові угоди, як наслідок, ціна 1 кВт/год електричної енергії зросла на + 166,77%. 
Укладення додаткових угод до Договору щодо зміни ціни на товар, за відсутності для цього визначених Законом України “Про публічні закупівлі” підстав, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання Договору.
За частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 – 3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. 
Частиною 3 статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Суд установив наявність фактичних обставин, з якими Закон пов`язує визнання спірних додаткових угод до договору №31034ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 15.01.2021 недійсними на момент їх укладення, дійшов висновку, що вони суперечать п. 2 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, принципам максимальної економії, ефективності та пропорційності закупівель, установлених статтею 5 цього Закону, відтак підлягають визнанню недійсними, відповідно до статей 203, 215 ЦК України.
Щодо стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 197732,18 грн.
Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Верховний Суд у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19 зазначав, що ст. 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Системний аналіз положень статей 11, 177, 202, 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. 
Оскільки спірні додаткові угоди є недійсними та не породжують правових наслідків, правовідносини між відповідачами щодо ціни електроенергії, поставленого за Договором, мали регулюватись додатком №2, підписаним сторонами при укладенні зазначеного договору, згідно з яким ціна за одиницю електричної енергії складає 1,62904 грн за 1 кВт/год з ПДВ.
Судом встановлено, що грошові кошти в сумі 197732,18 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем-1, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач-1 зобов`язаний повернути їх до обласного бюджету Чернігівської області, з якого здійснювалось фінансування спірної закупівлі, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України. 
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.
При цьому доводи відповідача-1 про те, що приписи ст. 1212 ЦК України не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, враховуючи їх договірний характер, спростовуються вищенаведеними висновками суду.
Суд зазначає, що у даному випадку визнання недійсними спірних додаткових угод має наслідком повернення безпідставно сплачених коштів саме до місцевого бюджету, чим буде відновлене порушене право позивача, який є розпорядником таких коштів.
Висновки суду.
Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. 
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.
Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.
За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду не спростовує.
Згідно частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
За частиною 1 статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам. Враховуючи зміст наведеної норми та задоволення позову в повному обсязі, суд дійшов висновку, що за рахунок відповідачів 1 та 2 прокуратурі підлягають відшкодуванню судові витрати по сплаті судового збору в рівних частинах з кожного по 16956,80 грн.
Керуючись ст. 42, 73-81, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ: 

1.Позов задовольнити повністю. 
2.Визнати недійсною додаткову угоду №1 від 01.03.2021 про внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу №31034ВЦ від 15.01.2021, укладену між Комунальним некомерційним підприємством “Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня” Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 02006076) та Товариством з обмеженою відповідністю “Енера Чернігів” (код ЄДРПОУ 41823846).
3. Визнати недійсною додаткову угоду №2 від 19.04.2021 про внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу №31034ВЦ від 15.01.2021, укладену між Комунальним некомерційним підприємством “Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня” Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 02006076) та Товариством з обмеженою відповідністю “Енера Чернігів” (код ЄДРПОУ 41823846).
4. Визнати недійсною додаткову угоду №6 від 27.05.2021 про внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу №31034ВЦ від 15.01.2021, укладену між Комунальним некомерційним підприємством “Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня” Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 02006076) та Товариством з обмеженою відповідністю “Енера Чернігів” (код ЄДРПОУ 41823846).
5. Визнати недійсною додаткову угоду №7 від 12.07.2021 про внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу №31034ВЦ від 15.01.2021, укладену між Комунальним некомерційним підприємством “Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня” Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 02006076) та Товариством з обмеженою відповідністю “Енера Чернігів” (код ЄДРПОУ 41823846).
6. Визнати недійсною додаткову угоду №8 від 20.08.2021 про внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу №31034ВЦ від 15.01.2021, укладену між Комунальним некомерційним підприємством “Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня” Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 02006076) та Товариством з обмеженою відповідністю “Енера Чернігів” (код ЄДРПОУ 41823846).
7. Визнати недійсною додаткову угоду №9 від 25.08.2021 про внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу №31034ВЦ від 15.01.2021, укладену між Комунальним некомерційним підприємством “Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня” Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 02006076) та Товариством з обмеженою відповідністю “Енера Чернігів” (код ЄДРПОУ 41823846).
8.Визнати недійсною додаткову угоду №12 від 27.09.2021 про внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу №31034ВЦ від 15.01.2021, укладену між Комунальним некомерційним підприємством “Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня” Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 02006076) та Товариством з обмеженою відповідністю “Енера Чернігів” (код ЄДРПОУ 41823846).
9.Визнати недійсною додаткову угоду №13 від 29.09.2021 про внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу №31034ВЦ від 15.01.2021, укладену між Комунальним некомерційним підприємством “Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня” Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 02006076) та Товариством з обмеженою відповідністю “Енера Чернігів” (код ЄДРПОУ 41823846).
10.Визнати недійсною додаткову угоду №14 від 30.09.2021 про внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу №31034ВЦ від 15.01.2021, укладену між Комунальним некомерційним підприємством “Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня” Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 02006076) та Товариством з обмеженою відповідністю “Енера Чернігів” (код ЄДРПОУ 41823846).
11.Визнати недійсною додаткову угоду №18 від 08.11.2021 про внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу №31034ВЦ від 15.01.2021, укладену між Комунальним некомерційним підприємством “Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня” Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 02006076) та Товариством з обмеженою відповідністю “Енера Чернігів” (код ЄДРПОУ 41823846).
12.Визнати недійсною додаткову угоду №19 від 10.11.2021 про внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу №31034ВЦ від 15.01.2021, укладену між Комунальним некомерційним підприємством “Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня” Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 02006076) та Товариством з обмеженою відповідністю “Енера Чернігів” (код ЄДРПОУ 41823846).
13.Визнати недійсною додаткову угоду №20 від 12.11.2021 про внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу №31034ВЦ від 15.01.2021, укладену між Комунальним некомерційним підприємством “Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня” Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 02006076) та Товариством з обмеженою відповідністю “Енера Чернігів” (код ЄДРПОУ 41823846).
14.Визнати недійсною додаткову угоду №21 від 08.12.2021 про внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу №31034ВЦ від 15.01.2021, укладену між Комунальним некомерційним підприємством “Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня” Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 02006076) та Товариством з обмеженою відповідністю “Енера Чернігів” (код ЄДРПОУ 41823846).
15.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідністю “Енера Чернігів” (код ЄДРПОУ 41823846; пр. Перемоги, буд. 126Б, м. Чернігів, 14013) на користь обласного бюджету Чернігівської області (стягувач: Чернігівська обласна рада, м. Чернігів, просп. Миру, 43, код ЄДРПОУ 25618741) 197 732,18 грн безпідставно отриманих коштів. 
16.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідністю “Енера Чернігів” (код ЄДРПОУ 41823846; пр. Перемоги, буд. 126Б, м. Чернігів, 14013) на користь Чернігівської обласної прокуратури (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000; код ЄДРПОУ 02910114) 16956,80 грн судового збору. 
17.Стягнути з Комунального некомерційного підприємства “Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня” Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 02006076; вул. Івана Мазепи, 3, м. Чернігів, 14005 на користь Чернігівської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02910114, вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000) 16956,80 грн судового збору. 
18.Накази видати після набрання рішенням законної сили. 

Повне рішення складено та підписано 23 березня 2026 року. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України. 

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/