ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/7487/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2025 в адміністративній справі № 160/7487/25 (головуючий суддя першої інстанції Юркова Е.О.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:

11 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 з вимогами:
-визнати протиправною відмову Відповідача щодо прийняття рішення про відмову Позивачу в наданні статусу учасника бойових дій;
-зобов`язати Відповідача прийняти рішення про надання Позивачу статусу учасника бойових дій.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 у адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Позивач надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому він не погоджується з викладеними обставинами у ній, та просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
ОСОБА_1 є особою, яка брала безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в с. Лиман, с Красне, смт. Нова Водолага Харківської області, смт Чутове Полтавської області в період з 14.08.2023 по 19.12.2023.
Довідкою командира військової частини НОМЕР_2 про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 10.01.2024 № 47 підтверджено, що солдат ОСОБА_1 дійсно в період з 14.08.2023 по 19.12.2023 брав (брала) участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в с. Лиман, с Красне, смт. Нова Водолага Харківської області, смт Чутове Полтавської області.
Підстава:
Витяг з журналу бойових дій відокремленого місця зберігання польового артилерійського складу РАО ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_2 , інвентарний № 64дск.
Наказ командира ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 14.08.2023 № 357.
Наказ командира ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 19.12.2023 № 498.
З метою реалізувати своє право на отримання статусу учасника бойових дій, 17.01.2025 року представник позивача направив заяву позивача від 15.01.2025 з відповідними додатками до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Збройних Сил України.
Витягом з протоколу №1 комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових військової частини НОМЕР_1 від 29.01.2025 року зазначено, що – «… солдат ОСОБА_2 (проходив) військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Згідно статті 6' Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (особливості набуття статусу учасника бойових дій у період дії воєнного стану в районах ведення воєнних (бойових) дій або на тимчасово окупованих територіях), статті 1 Закону України «Про оборону України», вимог Додаток 6 до Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2023 № 887) відмовити в наданні статусу учасника бойових дій особам (пункти 1935 1952), в документах яких командирами військових частин вказані населені пункти (райони, областях), які не визначені як райони ведення воєнних (бойових) дій у 2023 та 2024 роках, відповідно до наказів Головнокомандувача Збройний Сил України. Також, згідно Порядку надання в автоматичному режимі статусу учасника бойових дій у період воєнного стану в районах ведення воєнних (бойових) дій або на тимчасово окупованих територіях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2024 № 1041, відомості відносно осіб, які вносяться до Єдиного державного реєстру ветеранів війни, мають містити інформацію про періоди виконання бойових (службових, спеціальних) завдань безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій або на тимчасово окупованих територіях. Прошу врахувати. Вивчивши надані документи, пропоную: згідно пунктів 19, 24 Порядку, абзацу 11 пункту 14 Положення відмовити в наданні статусу учасника бойових дій (пункти 1935 - 1952 протоколу)».
Також листом військової частини НОМЕР_1 № 1314/2/56/72/…. від 10.02.2025 року повідомлено позивача, що – «… Довідка про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 10.01.20234 № 47 із зазначення в ній населених пунктів (районів, областей), яка видана військовою частиною НОМЕР_2 солдату ОСОБА_1 , складена в порушення норм Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, Порядку № 413, оскільки згідно статті 1 Закону України “Про оборону України” райони воєнних (бойових) дій визначаються рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України. Вказані у довідці населені пункти не визначені як райони ведення воєнних (бойових) дій в період з серпня місяця 2023 року по грудень місяць 2023 року відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.09.2023 № 247, від 01.10.2023 № 273, від 01.11.2023 № 301, від 01.12.2023 № 341, від 01.01.2024 № 2. Підстави у довідці (журнал бойових дій) лише за змістом вказують на участь в бойових діях старшого солдата ОСОБА_1 , а сама участь в бойових діях останнього є помилковим твердженням командування військової частини, не може бути пов`язано із самим діянням та враховано комісією».
Не погоджуючись з відмовою військової частини у наданні статусу учасника бойових дій, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Згідно з положеннями ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 19 частини 1 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Порядок надання статусу учасника бойових дій (крім осіб, особливості набуття статусу учасника бойових дій якими визначені у статті 6-1 цього Закону) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (Порядок №413).
Згідно з п.п. 4 п.4 Порядку №413, підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є, для заявників з числа осіб, зазначених в абзаці 1 пункту 19 частини 1 статті 6 Закону, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - довідка за Формою згідно з додатком 6.
За змістом форми довідки (додаток 6 до Порядку № 413), вказана довідка видається на підставі та із зазначенням документів, які підтверджують безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України,
- бойових донесень, журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтових журналів, польотних листів, книг служби, наказів про залучення до таких заходів, відомостей про виконання розвідувальних заходів, або довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
Таким чином, довідка видається на підставі наявного переліку документів, який підтверджує безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Тобто, єдиною умовою надання статусу учасника бойових дій особі, яка брала безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України - є довідка за формою згідно з додатком 6.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в матеріалах справи міститься Довідка за формою згідно додатку 6 від 10.01.2024 № 47 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до якої ОСОБА_1 дійсно в період з 14.08.2023 по 19.12.2023 брав (брала) участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в с. Лиман, с Красне, смт. Нова Водолага Харківської області, смт Чутове Полтавської області. Підстава: Витяг з журналу бойових дій відокремленого місця зберігання польового артилерійського складу РАО ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_2 , інвентарний № 64дск. Наказ командира ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 14.08.2023 № 357. Наказ командира ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 19.12.2023 № 498.
Таким чином, довідка від від 10.01.2024 № 47 відповідає довідці передбаченої за формою згідно з додатком 6 до Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2023 р. № 887), яка, в свою чергу, встановлює факт участі позивача в бойових діях, і яка є підставою для надання статусу учасника бойових дій.
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є наявність відповідних наказів Головнокомандувача Збройних Сил України про віднесення тих чи інших територій до районів ведення воєнних (бойових) дій.
Відтак, наведені обставини свідчать про те, що відповідачем необґрунтовано було прийнято рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій, а отже для належного захисту порушених прав позивача, наявні підстави для визнання протиправним та скасування рішення Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасником бойових дій, яке оформлено протоколом №1 від 29.01.2025 року, в частині відмови ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій.
Вищезазначене є мотивом для прийняття судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини.
Що стосується обраного позивачем та судом способу захисту, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
Таким чином, статтею 245 КАС України не передбачено прийняття рішення судом в разі задоволення позову про стягнення коштів.
Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Дана правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові у справі № 21-1465а15 від 16 вересня 2015 року.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 року у справі № 800/341/17 (9991/944/12) і від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Установлюючи правило, що суд розглядає адміністративну справу в межах позовних вимог, ця норма встановлює виняток у вигляді можливості у суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (постанови Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі № 826/6965/14, від 27 листопада 2018 року у справі № 807/997/16, від 15 липня 2019 року у справі № 804/14556/15, від 20 листопада 2019 року у справі № 826/9457/18, від 22 листопада 2019 року у справі № 815/4392/15, від 23 грудня 2019 року у справі № 815/3145/15, від 7 лютого 2020 року у справі № 826/11086/18, від 5 травня 2020 року у справі № 1340/4044/18, від 23 червня 2020 року у справі № 820/1545/16, від 6 серпня 2020 року у справі № 805/3147/16-а).
Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права (постанова Верховного Суду від 7 лютого 2020 року у справі № 826/11086/18).
У постанові Верховного Суду 25 березня 2020 року у справі № 752/18396/16-а сформульована правова позиція, що принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, пов`язане з публічно-правовим характером адміністративного позову та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів.
Суд зауважує, що відповідач має виключну компетенцію в питаннях розгляду заяви позивача, яка, як встановлено судом у межах цієї справи, не була розглянута відповідачем належним чином.
Отже, в даному випадку належним способом захисту буде зобов`язання комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення по суті - з урахуванням встановлених судом висновків. 
Доводи апеляційної скарги спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, а тому можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2025 в адміністративній справі № 160/7487/25 скасувати та ухвалити нову постанову про часткове задоволення позову.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасником бойових дій, яке оформлено протоколом №1 від 29.01.2025р. в частині відмови ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій.
Зобов`язати комісію військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення по суті - з урахуванням встановлених судом висновків. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Чабаненко