Справа № 134/2009/25
2/134/166/2026
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
18 лютого 2026 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.
за участю: секретаря судового засідання Васільєвої Н.Г.
представника позивачки – адвоката Глушкової О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про визнання права на спадщину за законом,

встановив:

18 грудня 2025 року адвокат Глушкова О.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» звернулася з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить визнати за позивачкою ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері –  ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 84,4 кв. м, житловою площею 40,4 кв. м., до складу якого входить: житловий будинок – «А», веранда – «а», навіс – «а1», літня кухня – «Б», веранда – «б», погріб – «Б/П», літня кухня – «В», прибудова – «в», сарай – «в1», вхідний майданчик – «в2», гараж – «Г», навіс – «г», вбиральня – «Т», криниця – «К», огорожа – «1-2». 
В обґрунтування заявленого позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області померла мати сторін – ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зазначений житловий будинок належав до суспільної групи колгоспних дворів і станом на 15 квітня 1991 року членами цього двору були: ОСОБА_4 – голова двору, його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 . Кожному з них належала рівна частка у спільному майні двору – по 1/3.
Відповідач ОСОБА_2 22 квітня 1999 року вибув із членів двору на постійне місце проживання в с. Висока Гребля Тульчинського району Вінницької області. У 2025 році він знову був зареєстрований у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично там не проживав.
Зважаючи на те, що відповідач вибув із членів колгоспного двору у 1999 році та понад двадцять років не звертався з вимогою про виділення або витребування своєї частки, він втратив право на свою частку у майні колишнього колгоспного двору. Відтак на час смерті батька сторін – ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , його частка у майні колишнього колгоспного двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , становила 1/2, так само як і частка його дружини (матері сторін) – ОСОБА_3 .
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки постійно проживала з ним на час відкриття спадщини.
Згідно із заповітом ОСОБА_3 , посвідченим секретарем Городківської сільської ради Лимич О.В. 15 грудня 2022 року за р.№ 250, житловий будинок з усіма господарськими спорудами та присадибною ділянкою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , заповідано сторонам у рівних частках. Крім того, ОСОБА_1 заповідано належну спадкодавцеві земельну ділянку.
27 вересня 2025 року державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори на ім`я позивачки видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0558 га, кадастровий номер 0521981200:02:001:0003, розташовану на території Городківської ТГ Тульчинського району (колишньої Городківської сільської ради Крижопільського району) Вінницької області, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 128532, виданого Крижопільською районною державною адміністрацією Вінницької області 13 липня 2004 року.
Отже, позивачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 . Водночас відповідач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не претендує на спірне будинковолодіння.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України, позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , однак через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому змушена звернутися до суду для захисту своїх спадкових прав.
Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 23 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Окрім того, вирішено питання про витребування доказів.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 30 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 18 лютого 2026 року.
В судовому засіданні представник позивачки – адвокат Глушкова О.І. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, натомість подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Крім того, зазначив, що не претендує на спірний житловий будинок та не заперечує проти оформлення позивачкою права власності на нього.
Заслухавши представника позивачки та дослідивши надані докази, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області померла ОСОБА_3 , яка була матір`ю сторін. На день смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входив син – ОСОБА_2 .
За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 15 грудня 2022 року секретарем Городківської сільської ради Лимич О.В. за р.№ 250, згідно з яким житловий будинок з усіма господарськими спорудами та присадибною ділянкою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , заповідано сторонам у рівних частках. Крім того, ОСОБА_1 заповідано земельну ділянку площею 2,0558 га, кадастровий номер 0521981200:02:001:0003, розташовану на території Городківської територіальної громади Тульчинського (колишнього Крижопільського) району Вінницької області. 
22 вересня 2025 року за заявою позивачки ОСОБА_1 . Крижопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 81/2025 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та 27 вересня 2025 року державним нотаріусом на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0558 га, кадастровий номер 0521981200:02:001:0003, розташовану на території Городківської ТГ Тульчинського району (колишньої Городківської сільської ради Крижопільського району) Вінницької області, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 128532, виданого Крижопільською районною державною адміністрацією Вінницької області від 13 липня 2004 року.
Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 18 березня 2025 року; копією свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 5 липня 1966 року, згідно з яким її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ; копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 08 лютого 2003 року, з якого вбачається, що позивачка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 »; копією довідки Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 12.11.2025 № 1137 про зареєстроване місце проживання та склад сім`ї ОСОБА_3 на день її смерті; копією заповіту ОСОБА_3 ; матеріалами спадкової справи № 81/2025, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Судом також встановлено, що до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки, виданої Городківською сільською радою Тульчинського району Вінницької області від 14 жовтня 2025 року № 1019, згідно погосподарської книги № 2аК за 1991-1995 роки, особовий рахунок № НОМЕР_4 , житловий будинок АДРЕСА_2 станом на 15 квітня 1991 року відносився до категорії суспільної групи колгоспних дворів, склад двору був наступний: ОСОБА_4 – голова двору, його дружина – ОСОБА_3 та син – ОСОБА_2 .
Як вбачається з довідки, виданої Городківською сільською радою Тульчинського району Вінницької області від 12 листопада 2025 року № 1140, згідно погосподарської книги по Городківській сільській раді (погосподарська книга № 14 за 1996 – 2000 роки, особовий рахунок НОМЕР_5 ) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , був виписаний з указаної адреси реєстрації 22 квітня 1999 року в с. Висока Гребля Тульчинського (колишнього Крижопільського) району Вінницької області.
Батько сторін, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 28 липня 2011 року. Після його смерті спадщину прийняла його дружина, ОСОБА_3 , шляхом спільного проживання з ним на час відкриття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що підтверджується копією довідки Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 12.11.2025 № 1139.
Як вбачається з довідки КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 21 жовтня 2025 року № 1150 станом на 31 грудня 2012 року згідно архівних даних право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано. 
Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.
Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:
- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;
- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору;
- згідно зі ст. 4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року;
- на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту, виготовленого на замовлення позивачки ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_8 20 жовтня 2025 року за результатами технічної інвентаризації житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , будинок побудований у 1970 році, його загальна площа 84,4 кв. м, житлова площа 40,4 кв. м, до складу входять: веранда – «а», навіс – «а1», літня кухня – «Б», веранда – «б», погріб – «Б/П», літня кухня – «В», прибудова – «в», сарай – «в1», вхідний майданчик – «в2», гараж – «Г», навіс – «г», вбиральня – «Т», криниця – «К» (побудовані з 1965 року по 1985 рік), огорожа – «1-2». 
ФОП ОСОБА_9 надано висновок від 17 листопада 2025 року № 059/25 про те, що середньо-ринкова вартість житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 84,4 кв. м, станом на 17 листопада 2025 року 3000 доларів США, що еквівалентно 126120,90 грн. 
Відповідно до усталеної судової практики у справах про спадкування за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. повідомила позивачці ОСОБА_1 про відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_3 на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно (довідка від 26.01.2026 № 18/01-16).
В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою:  АДРЕСА_1 , збудований у 1970 році та належав до майна колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року членами цього двору були ОСОБА_4 – голова двору, його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 , у зв`язку з чим кожному з них належала рівна частка у майні двору. Після смерті ОСОБА_4 27 липня 2011 року його частку у майні успадкувала дружина ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 
Суд бере до уваги, що відповідач ОСОБА_2 вибув зі складу двору у 1999 році, тривалий час не користувався спірним майном, не заявляв вимог щодо виділення чи витребування своєї частки, на спірне майно не претендує, а також не заперечує проти оформлення права власності на спірний житловий будинок за позивачкою, відтак визнання за позивачкою права власності на спадкове майно не порушує прав та інтересів інших осіб.
З огляду на викладене, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вимог про стягнення судових витрат позивачка не заявляла.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов  ОСОБА_1 задовольнити. 
Визнати за  ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області, право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 (загальна площа 84,4 кв. м, житлова площа 40,4 кв. м., до складу якого входить: житловий будинок – «А», веранда – «а», навіс – «а1», літня кухня – «Б», веранда – «б», погріб – «Б/П», літня кухня – «В», прибудова – «в», сарай – «в1», вхідний майданчик – «в2», гараж – «Г», навіс – «г», вбиральня – «Т», криниця – «К», огорожа – «1-2»). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивачка:  ОСОБА_1 , місце проживання:  АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .
Повний текст рішення складено 02 березня 2026 року.

Суддя: