ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

17 квітня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/291/26	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому проваджені) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2026 року через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему до Луганського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, яким просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо перерахунку та зменшення пенсії у вересні 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням раніше врахованої довідки про доходи;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахувати та виплатити недоотримані суми пенсії з моменту незаконного перерахунку, а саме з вересня 2025 року по день ухвалення судового рішення;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 моральну шкоду, за період з вересня 2025 року по день ухвалення судового рішення, в розмірі 10 000 гривень за один місяць.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та інвалідом ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідними документами.
З 1992 року Позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України в Луганській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
У вересні 2025 року Відповідачем було здійснено перерахунок пенсії, внаслідок якого розмір пенсії було зменшено.
Підставою для такого зменшення Пенсійний фонд зазначив відсутність у пенсійній справі довідки про доходи, при цьому повідомив, що паперова пенсійна справа залишилась на тимчасово окупованій території; в електронній пенсійній справі відповідні документи відсутні.
Відповідно до Постанови Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 та постанови Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 “Деякі питання документування управлінської діяльності”, Пенсійний фонд зобов`язаний: забезпечити переведення паперових пенсійних справ в електронну форму; оцифрувати всі документи, що містяться в пенсійній справі.
Невиконання Відповідачем цього обов`язку призвело до втрати доступу до документів пенсійної справи, що є протиправною бездіяльністю.
Відсутність довідки про доходи в електронній пенсійній справі не свідчить про її неподачу та виникла з причин, що не залежать від Позивача, а саме: неналежного ведення пенсійної справи Пенсійним фондом та залишення паперової справи на тимчасово окупованій території.
Позивач об`єктивно позбавлений можливості відновити документи, які знаходяться на окупованій території, що узгоджується з правовими позиціями судів щодо форс-мажорних обставин, пов`язаних зі збройною агресією РФ.
Пенсія у визначеному розмірі виплачувалась Позивачу протягом багатьох років, що підтверджує факт врахування довідки про доходи при її призначенні.
Зменшення розміру пенсії через відсутність документів з вини Пенсійного фонду порушує принцип правової визначеності та законних очікувань, гарантований статтею 46 Конституції України.
Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі відшкодування збитків (ступінь втрати працездатності — 80%), призначену за нормами статті 54 Закону № 796-XII.
Як передбачено ст. 54 Закону № 796 пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Паперові пенсійні справи залишились на окупованій Російською Федерацією території
України, зокрема і пенсійна справа ОСОБА_1 . Матеріали паперової пенсійної справи не оцифровано. Міграція до підсистеми “Призначення та виплата пенсій (ППВП)” у 2018 році пройшла з нульовими показниками заробітної плати за 1 місяць (вересень 1986 року) та коефіцієнтом для обчислення заробітної плати 5,60000.
З 01.03.2019 пенсію перераховано у зв`язку з уточненням та внесено суму заробітної плати за 1 місяць (вересень 1986 року), коефіцієнт для обчислення заробітної плати склав 16,75978.
Відповідно до рішення № 909230132093 від 26.02.2025 про перерахунок пенсії з 01.03.2025 максимальний розмір пенсії ОСОБА_1 складав 23610,00 грн., розмір пенсії з надбавками складає 88819.09 грн., а саме: 119515,06 грн- основний розмір пенсії від середнього заробітку; (8913,83 грн х 16,75978 х 80%); 14840,25 грн — обмеження в індексації з 01.03.2023 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023”; 6403,11 грн — обмеження в індексації з 01.03.2024 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024”; 10826,61 грн — обмеження в індексації з 01.03.2025 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025”; 379,60 грн - додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС Пост. № 112 п.5; 944,40 грн - підвищення інвалідам армії, прирівняних до інвалідів 2 групи (2361 грн х 40%); 50,00 грн - цільова допомога інвалідам війни 2 групи.
Законом України від 09.11.2023 № 3460-ІХ “Про Державний бюджет України на 2024 рік”
(далі- Закон № 3460) встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2024 у розмірі 2361,00 гривень.
Розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 01.03.2025 з обмеженням її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами склав 23610,00 грн.
У зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують роботу в зоні відчуження та довідки про заробітну плату з 01.09.2025 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії відповідно до статті 59 Закону № 796 із заробітної плати, визначеної з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2021 року (рішення 909230132093 від 10.09.2025 про перерахунок пенсії).
Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії ОСОБА_1 склав: 2,90126 = 6000,00 грн (мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2021) * 5 / 10340,35 грн (середня заробітна плата за 2020 рік). Розмір заробітної плати для обчислення пенсії склав 25861,34 грн (8913,83 грн * 2,90126). Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2025 склав 20100,59 грн. 20689,07 грн — основний розмір пенсії від середнього заробітку (25861,34 грн х 80%); 1328,64 грн — обмеження в індексації з 01.03.2023 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023”; 633,84 грн - обмеження в індексації з 01.03.2025 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025”; 379,60 грн - додаткова пенсія інвалідам 2 гр з числа ліквід. ЧАЕС Пост.№ 112 п.5; 944,40 грн - підвищення інвалідам армії, прирівняних до інв 2 гр (2361 грн х 40%); 50,00 грн - цільова допомога інвалідам війни 2 групи.
29.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління з заявою, яка зареєстрована 30.09.2025 за вх. № 10421/С-1200-25, в заяві просив долучити до його пенсійної справи довідку про виконання службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 25.08.1986 по 03.10.1986, яка видана УПО УМВС Київської обласної ради 03.10.1986.
За результатами розгляду звернень позивачу листом від 28.10.2025 за №10585 10637/С-02/8-1200/25 повідомлено, що роз`яснення стосовно проведення перерахунку пенсії з 01.09.2025 та порядку звернення за перерахунком пенсії для перегляду її розміру позивачу надано рекомендованим листом Головного управління від 22.09.2025 № 8921-9889/С-02/8 1200/25 на поштову адресу: АДРЕСА_1 .
Додатково повідомлено, що за даними електронної пенсійної справи відсутні документи про періоди участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та довідка про заробітну плату за періоди виконання військового обов`язку/робіт в зоні відчуження. Паперова пенсійна справа залишилася на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України. Позивачу надано розпорядження від 10.09.2025 про перерахунок пенсії з 01.09.2025.
На підставі вищевикладеного просили відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18.02.2026 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідив матеріали справи, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінив докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі відшкодування збитків (ступінь втрати працездатності - 80%), призначену за нормами статті 54 Закону № 796-XII, що підтверджується паспортом громадянина України, карткою платника податків, посвідченням серії НОМЕР_2 та матеріалами пенсійної справи позивача.
Згідно із довідкою за № 1215-5002307278 від 07.11.2022 позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу й зазначено, що фактичною адресою місця проживання/перебування ОСОБА_1 є « АДРЕСА_3 ».
Дослідженням протокольного рішення від 26.02.2025 № 909230132093 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 встановлено, що середньомісячний заробіток, з якого обчислено основний розмір пенсії, визначено в розмірі 149393.83000 грн. Пенсію обчислено з таких складових: основний розмір пенсії від середнього заробітку - 119515,06 грн, цільова допомога інвалідам війни 2 групи – 50,00 грн, підвищення інвалідам армії, прирівняних до інвалідів війни 2 групи (40% від 2361 грн.) – 944,40 грн, додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС Пост. № 112 п. 5 - 379,60 грн, обмеження в індексації з 01.03.2023 – «-14840,25 грн», обмеження в індексації з 01.03.2024 – «-6403,11 грн», обмеження в індексації з 01.03.2025 – «-10826.61 грн». Підсумок пенсії позивача (з надбавками) після перерахунку склав 88819.09 грн. Водночас, пенсію було обмежено максимальним розміром, тому розмір пенсії позивача з урахуванням обмеження склав 23610,00 грн.
Дослідженням протокольного рішення від 10.09.2025 № 909230132093 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2025 встановлено, що середньомісячний заробіток, з якого обчислено основний розмір пенсії, визначено в розмірі 25861,34 грн. Пенсію обчислено з таких складових: основний розмір пенсії від середнього заробітку (25861,34 грн х 80%) - 20689,07 грн, цільова допомога інвалідам війни 2 групи – 50,00 грн, підвищення інвалідам армії, прирівняних до інвалідів війни 2 групи (40% від 2361 грн.) – 944,40 грн, додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС Пост. № 112 п. 5 - 379,60 грн, обмеження в індексації з 01.03.2023 – «-1328,64 грн», обмеження в індексації з 01.03.2025 – «-633,84 грн». Підсумок пенсії позивача (з надбавками) після перерахунку склав 20100,59 грн.
З 01.03.2019 пенсію перераховано у зв`язку з уточненням та внесено суму заробітної плати за 1 місяць (вересень 1986 року), коефіцієнт для обчислення заробітної плати склав 16,75978.
Згідно з наданим відповідачем розрахунком заробітку для обчислення пенсії, пенсію позивача з 01.09.2025 обчислено з середнього заробітку 8913,83 грн та індивідуального коефіцієнта 2,90126.
З іншого розрахунку заробітку для обчислення пенсії, наданого відповідачем вбачається, що пенсію позивача з 01.03.2025 було обчислено з середнього заробітку 8913,83 грн та індивідуального коефіцієнта 16.75978.
09.09.2025 позивач засобами поштового зв`язку звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою, в якій просив надати йому інформацію щодо підстав нарахування та виплати пенсії у розмірі 20100 грн., просив поновити та вплатити у жовтні 2025 року пенсію у розмірі 23610 грн. та виплатити заборгованість у розмірі 3510 грн.
Головне управління листом від 18.09.2025 за вих. №1200-0201-8/26272 надіслало позивачу інформаційне повідомлення, відповідно до змісту якого зазначило, що враховуючи відсутність в електронних пенсійних справах документів про оплату праці за періоди виконання військового обов`язку/робіт в зоні відчуження з 01.09.2025 йому проведено перерахунок пенсії відповідно до статті 59 Закону №796 із заробітної плати, визначеної з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного року. Для перегляду розміру пенсії позивачу необхідно надати до будь якого сервісного центру Пенсійного фонду України або засобами вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України заяву разом зі сканованими копіями оригіналів наступних документів:- паспорту громадянина України;
- документу, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків;
- довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідку військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідку архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження;
- довідки про заробітну плату за період робіт в зоні відчуження, видану згідно норм законодавства з розрахунком;- документу про проходження військової служби (служби);
- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;
- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи зі вкладенням;
- рішення суду, якими покладено зобов`язання на органи Пенсійного фонду України щодо проведення призначення/перерахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату в зоні відчуження (за наявності).
29.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління з заявою, яка зареєстрована 30.09.2025 за вх. № 10421/С-1200-25, в заяві просив долучити до його пенсійної справи довідку про виконання службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 25.08.1986 по 03.10.1986, яка видана УПО УМВС Київської обласної ради 03.10.1986.
29.11.2025 позивач засобами поштового зв`язку звернувся до Головного управління з заявою про нарахування та отримання недоотриманої пенсії з 01.09.2025. Вказана заява зареєстрована 04.12.2025 за вх. № 15248/С-1200-25 та листом Головного управління від 25.12.2025 за вих.№ 14758-15248/С-02/8-1200/25 позивачу вкотре повідомлено, що роз`яснення стосовно проведення розрахунку пенсії з 01.09.2025 та порядку звернення за перерахунком пенсії для перегляду її розміру надано рекомендованим листом Головного управління від 22.09.2025 № 8921-9889/С-02/8-1200/25 на поштову адресу: АДРЕСА_1 . Додатково повідомлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та одержуєте пенсію по інвалідності ІІ групи від захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, призначену відповідно до норм Закону України від 28.02.1991 №796- XII “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, розмір якої з 01.09.2025 обчислено відповідно до статті 59 зазначеного Закону із заробітної плати, визначеної з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року (на 01.01.2021). Виплата пенсії з 01.09.2025 проводиться без обмеження її максимальним розміром.
16.12.2025 позивач звернувся на вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (звернення № ВЕБ-28000-Ф-С-25-308602) стосовно перерахунку пенсії з 01.09.2025 та надання копії документу, який підтверджує зміну розміру пенсії, яке зареєстровано в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області за № 1755/16. Головним управлінням листом від 29.12.2025 за вих. №1200-0202-8/39892 позивачу повідомлено, що у зв`язку з відсутністю в електронній пенсійній справі документів (довідки) про заробітну плату за періоди виконання військового обов`язку/робіт в зоні відчуження Головним управлінням з 01.09.2025 проведено розрахунок пенсії відповідно до статті 59 Закону № 796 із заробітної плати, визначеної з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2021 року. При проведенні з 01.09.2025 перерахунку пенсії застосовано розмір відшкодування, який дорівнює 80%.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частина 1 статті 92 Конституції України).
Відповідно до статті 1 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Статтею 10 Закону № 796-XII визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт в зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з статтею 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до частини першої статті 54 Закону № 796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.
Згідно з статтею 59 Закону № 796-XII пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.
Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.
При обчисленні пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 цього Закону особам із числа військовослужбовців, у тому числі військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали безпосередню участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт під час проходження військової служби (військових зборів), внаслідок чого стали особами з інвалідністю, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за осіб з їх числа за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата визначається виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України (частина п`ята статті 54 Закону № 796-XII).
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 “Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок № 1210).
Згідно з пунктом 1 згаданого Порядку цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - пенсії), а також визначення заробітної плати (доходу) для їх обчислення. Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Відповідно до пункту 7 Порядку № 1210 пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати (доходу), яку (який) вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата (дохід) для розрахунку пенсії не може бути нижчою (нижчим) від фактично одержаної суми у зазначений період.
В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3 тис. карбованців.
Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і пенсії у зв`язку з втратою годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначаються за формулою: П=ЗС х Кзс х Кв/100%
де П - розмір пенсії;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої (якого) сплачено страхові внески за 2014-й, 2015-й та 2016 роки, збільшена (збільшений) на відповідні коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої (якого) сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, визначені починаючи з 2019 року згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663);
Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати (доходу), який враховується під час обчислення пенсії;
Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).
Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати (доходу), який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою: Кзс = Ск/К
де Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) (Кз1 + Кз2 + Кз3 + + ... + Кзn) за кожний місяць роботи в зоні відчуження у 1986-1990 роках;
К - кількість місяців, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу).
Коефіцієнт заробітної плати (доходу) (Кз1, Кз2, Кз3, ..., Кзn) за кожний місяць роботи в зоні відчуження, який враховується під час обчислення пенсії, визначається за формулою: Кз=Зв/Зсм
де Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу);
Зв - сума заробітної плати (доходу) за роботу в зоні відчуження за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу),за період 1986-1990 років;
Зсм - показник середньомісячної заробітної плати (доходу) робітників та службовців, зайнятих у галузях національної економіки, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 р. № 1783 “Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян” (Офіційний вісник України, 2003 р., № 47, ст. 2431), за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), за період 1986-1990 років.
У разі коли особа з інвалідністю із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначених статтею 10 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, стосовно яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, внаслідок чого стали особами з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за осіб з їх числа, виявили бажання обчислювати пенсію із заробітної плати (доходу), визначеної (визначеного) з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, такі пенсії обчислюються у порядку, передбаченому цим пунктом, з урахуванням середньомісячного коефіцієнта заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії, (Кзс), що визначається за формулою: Кзс= Зп (мін) х 5/ ЗС1,
де Зп (мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;
Зс1 - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в Україні в цілому, з якої (якого) сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року. Якщо на день призначення/ перерахунку пенсії відсутні дані про середню заробітну плату (дохід) у середньому на одну застраховану особу в Україні в цілому, з якої (якого) сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року, для обчислення пенсії за формулою, зазначеною в абзаці тринадцятому цього пункту, враховується середньомісячний коефіцієнт заробітної плати (доходу), який використовувався під час призначення/перерахунку пенсії в році, що передує відповідному року, з наступним перерахунком пенсії після отримання даних про середню заробітну плату (дохід) у середньому на одну застраховану особу в Україні в цілому, з якої (якого) сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року. Якщо при цьому середньомісячний коефіцієнт заробітної плати (доходу), який враховується під час призначення/перерахунку пенсії у відповідному році, є меншим від середньомісячного коефіцієнта заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення/перерахунку пенсії в році, що передує відповідному року, пенсія обчислюється з урахуванням середньомісячного коефіцієнта заробітної плати (доходу), який використовувався під час призначення/перерахунку пенсії в році, що передує відповідному року.
Пенсії, що обчислені із заробітної плати (доходу), яка визначалася виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до абзаців тринадцятого - п`ятнадцятого цього пункту, перераховуються у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Отже, призначення пенсії та її розмір ставиться, в тому числі, у залежність від заробітної плати, яка фактично отримана працівником у період роботи у зоні відчуження та/або мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством на певний рік.
З матеріалів справи слідує, що позивач є отримувачем пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 Закону № 796-ХІІ. З матеріалів пенсійної справи встановлено, що особовий рахунок за пенсійною справою позивача № 909230132093 відкритий 01.06.1992.
Розмір пенсії позивача, зокрема, з 01 березня 2025 року складав 88819,09 грн, який був обмежений максимальним розміром - 23610,00 грн.
Розмір пенсії було обчислено, зокрема, виходячи з середньомісячного заробітку 149393,83 грн (8913,83 грн (середній заробіток) х 16.75978 (індивідуальний коефіцієнт для обчислення)).
Однак під час перерахунку пенсії з 01 вересня 2025 року пенсія позивачу перерахована зі зменшеного середньомісячного заробітку - 25861,34 грн у зв`язку із застосуванням при його обчисленні іншого коефіцієнта - 2,90126.
Відповідач у відзиві зазначив, що за результатами проведеного аналізу, з урахуванням відсутності в електронній пенсійній справі документів, які підтверджують роботу в зоні відчуження та довідки про заробітну плати, з 01 вересня 2025 року позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до статті 59 Закону № 796-XII із заробітної плати, визначеної з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2021 року.
Водночас, суд зауважує, що жодною нормою пенсійного законодавства не передбачено права пенсійного органу на здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії у зв`язку з втратою пенсійних справ та документів, що в них зберігалися, та тим більш, здійснення такого перерахунку в меншому розмірі пенсії.
З наведеного вбачається, що внаслідок проведеного відповідачем перерахунку пенсії позивача з 01.09.2025, розмір пенсії суттєво зменшився, чим звужено обсяг прав позивача.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що перед здійсненням перерахунку раніше призначеної позивачеві пенсії в бік зменшення, що негативно впливає на права пенсіонера, відповідач не ініціював адміністративне провадження згідно із вимогами Закону України «Про адміністративну процедуру» і не забезпечив право на участь в адміністративному провадженні, в межах якого позивач мав би змогу надати довідки.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність перерахунку пенсії позивача з 01 вересня 2025 року, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, установленої законом на 1 січня відповідного року, без урахування довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження.
Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 у справі № 294/220/14-ц зазначив, що потреба виправити минулу помилку, допущену державним органом, не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Також, передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, в ухвалі від 08.11.2019 у справі № 815/1226/18 Верховний Суд зазначив, що принцип належного урядування без сумніву є дотичним і до пенсійних спорів, адже особа-пенсіонер чи майбутній пенсіонер, як приватна особа, не має в своєму розпорядженні ані державного апарату, ані владних функцій. Сферою відповідальності саме держави є те, щоб пенсія була призначена особі вчасно та у правильному розмірі, а також виплачувалася та перераховувалася у напрямку збільшення без будь-яких затримок. І всі помилки та прорахунки в цій сфері є саме помилками, які могли з`явитись лише як наслідок “неналежного урядування”.
Крім того, Європейським судом з прав людини напрацьована практика за якою пенсія включається в поняття майно в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Концепція майна в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися “правом власності”, а відтак і “майном”. Отже, при з`ясуванні змісту поняття “майно” недостатньо керуватися національним законодавством держав-учасниць Конвенції.
Так, у рішенні ЄСПЛ від 07 листопада 2013 року у справі “Пічкур проти України” (заява № 10441/06, пункти 41- 43, 52) суд акцентував увагу на тому, що: якщо в Договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, обумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства.
Водночас юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається ЄСПЛ не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту законних очікувань (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави та верховенства права.
Так, у справі “Суханов та Ільченко проти України” ЄСПЛ зазначив, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має законне сподівання, якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (Заява № 68385/10 та №71378/10, пункт 35).
Отже, у контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути у тому числі легітимні очікування та майнові права (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland), заява №12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84).
Тобто, коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і, якщо людина очевидно підходить під ці критерії, це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.
Таким чином, позбавлення права на пенсію або звуження обсягу цього права має здійснюватися на підставі принципу верховенства права (закону, який не повинен суперечити принципам верховенства права має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм).
Подібний правовий висновок викладено в рішенні Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 360/3611/20.
Також у контексті предмету спору слід звернути увагу, на підхід щодо застосування принципу “належного урядування”, сформований Європейським судом з прав людини.
Так, в рішенні від 20 травня 2010 року у справі “Лелас проти Хорватії” (заява № 55555/08) ЄСПЛ наголосив, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу (пункт 74).
Отже, здійснюючи перерахунок пенсії у бік зменшення з вересня 2025 року, без будь-яких належних правових підстав на це, відповідач порушив принцип належного урядування та порушив право позивача на належне пенсійне забезпечення.
До того ж, суд зазначає, що ведення обліку пенсійної справи та зберігання в ній відповідних документів, на підставі яких призначено пенсію, є обов`язком пенсійного органу, а не пенсіонера.
А відтак, не оцифрування відповідачем пенсійної справи позивача, втрата відповідачем документів, що містились у такій пенсійній справі, є відповідальністю відповідача, та не може мати негативних наслідків для прав та інтересів позивача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність перерахунку пенсії позивача з 01 вересня 2025 року, внаслідок якого її розмір суттєво зменшено без жодних правових підстав.
Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Проніна проти України зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення Бендерський проти України, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.
Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.
З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.
Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, то суд зауважує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи встановлені судом обставини справи та характер спірних правовідносин, суд вважає, що належним, достатнім та ефективним способом захисту порушених прав в даному випадку позивача буде прийняття рішення про:
- визнання протиправним та скасування рішення відповідача про перерахунок пенсії позивача від 10.09.2025 № 909230132093;
- зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з 01 вересня 2025 року з урахуванням раніше врахованої довідки про заробітну плату в зоні відчуження, виходячи з індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії в розмірі 16.75978.
Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Приписами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.
Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:
1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;
2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;
3) в інших випадках, встановлених законом.
Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17.
Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (пункт 49).
Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (пункт 52).
Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (пункт 56).
Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.
У розвиток цих положень у постанові від 27.11.2019 у справі № 750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (пункт 51).
У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (пункт 53).
З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень - відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем (пункт 54).
Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.
Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (пункт 56).
Поняття моральна шкода є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження в кожному окремому випадку.
Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже, і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.
У практиці Європейського суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (рішення у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява №29979, пункти 86, 89, рішення у справі «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, заява №14183/02, пункт 71).
Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.
Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.
Водночас необхідно виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3,19 Конституції України).
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до частини першої якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (частина друга статті 1167 ЦК України).
За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у пункті 32 постанови від 03 вересня 2019 року у справі №916/1423/17 (провадження №12-208гс18), застосовуючи положення статей 1173,1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.
Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Протиправність (неправомірність) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця може доводитись з посиланням, зокрема, на судове рішення, яке набрало законної сили, рішення вищих посадових осіб державної виконавчої служби, а також інші докази.
Подібні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №242/4741/16-ц (провадження №14-515цс19, пункт 26).
Таким чином, зважаючи на те, що під час розгляду справи судом встановлено, що пенсійним органом протиправно прийнято рішення про перерахунок пенсії позивача від 10.09.2025 № 909230132093, що призвело до зменшення його пенсійної виплати, та з урахуванням того, що позивач є інвалідом 2 групи, є підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди, яку суд з урахуванням обставин справи, принципів розумності та справедливості, з метою уникнення збагачення позивача за рахунок державного органу, оцінює у розмірі 15 000,00 грн.
Враховуючи наведене, виходячи з системного аналізу законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку щодо часткове задоволення позовних вимог з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.
Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України “Про судовий збір”.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 8, 9, 32, 77, 78, 139, 241-246, 250, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про перерахунок пенсії позивача від 10.09.2025 № 909230132093.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 вересня 2025 року з урахуванням раніше врахованої довідки про заробітну плату в зоні відчуження, виходячи з індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії в розмірі 16.75978.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 15000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) за рахунок відшкодування моральної шкоди.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя 	О.В. Ірметова