ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року	Львів	Справа № 300/7781/24 пров. № А/857/3342/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді - Мікули О. І.,
суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А., 

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі №300/7781/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -
суддя в 1-й інстанції – Микитюк Р. В.,
дата ухвалення рішення – 27 грудня 2024 року,
місце ухвалення рішення – м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті з 27 травня 2024 року його пенсії з урахуванням архівної довідки про розмір заробітної плати №К-177/2 від 21 лютого 2022 року за 1982-1987 роки та архівної Довідки про розмір заробітної плати №Б-17/Д1ЮСТ НДАт від 24 лютого 2022 року за 1987-1991 роки; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у зарахуванні йому до трудового стажу періодів роботи в районі Крайньої Півночі з 29 січня 1982 року по 26 березня 1985 року, з 27 березня 1985 року по 25 липня 1985 року, з 29 липня 1985 року по 04 листопада 1986 року, з 04 листопада 1986 року по 10 серпня 1987 року, з 12 серпня 1987 року по 05 грудня 1991 року на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців та проведенню з 27 травня 2024 року перерахунку пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату його пенсії, врахувавши заробітну плату згідно з архівною Довідкою про розмір заробітної плати №К-177/2 від 21 лютого 2022 року за 1982-1987 роки та архівною Довідкою про розмір заробітної плати №Б-17/ДВОСТ НДАт від 24 лютого 2022 року за 1987-1991 роки, починаючи з 27 травня 2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести з 27 травня 2024 року перерахунок та виплату його пенсії з урахуванням до стажу роботи з 29 січня 1982 року но 26 березня 1985 року, з 27 березня 1985 року по 25 липня 1985 року, з 29 липня 1985 року по 04 листопада 1986 року, з 04 листопада 1986 року по 10 серпня 1987 року, з 12 серпня 1987 року по 05 грудня 1991 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період у районі Крайньої Півночі за один рік та шість місяців.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 27 травня 2024 року, з урахуванням архівної довідки про розмір заробітної плати №К-177/2 від 21 лютого 2022 року за 1982-1987 роки та архівної довідки про розмір заробітної плати №Б-17/ДВОСТ НДАт від 24 лютого 2022 року за 1987-1991 роки, видані на ім`я ОСОБА_1 та щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу періоди роботи в районі Крайньої Півночі з 29 січня 1982 року по 26 березня 1985 року, з 27 березня 1985 року по 25 липня 1985 року, з 29 липня 1985 року по 04 листопада 1986 року, з 04 листопада 1986 року по 10 серпня 1987 року, 12 серпня 1987 року по 05 грудня 1991 року на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців та проведенню з 27 травня 2024 року перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити з 27 травня 2024 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , врахувавши заробітну плату згідно з архівною довідкою про розмір заробітної плати №К-177/2 від 21 лютого 2022 року за 1982-1987 роки та архівної довідки про розмір заробітної плати №Б-17/ДВОСТ НДАт від 24 лютого 2022 року за 1987-1991 роки, видані на ім`я ОСОБА_1 та з урахуванням до стажу роботи з 29 січня 1982 року по 26 березня 1985 року, з 27 березня 1985 року по 25 липня 1985 року, з 29 липня 1985 року по 04 листопада 1986 року, з 04 листопада 1986 року по 10 серпня 1987 року, 12 серпня 1987 року по 05 грудня 1991 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та частину витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень 00 копійок. 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що позивачу відмовлено у зарахуванні до його трудового і страхового стажу роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 08 грудня 1977 року по 01 січня 1991 року з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців та роз`яснено, що пільгове обчислення стажу відповідно до зазначених указів поширювалося тільки на працівників, які уклали письмові строкові договори про роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі. Однак строкові письмові трудові договори заявником не надавалися, а в трудовій книжці відсутня інформація щодо укладення договорів, їх терміни та користування пільгами. Крім того, зазначає про те, що з 01 cічня 2023 року російська федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді, тому на осіб, які працювали в російській федерації після 01 січня 1992 року, не поширюються норми Угоди щодо врахування при призначенні /перерахунку пенсії стажу роботи та заробітку на її території, покликається на практику суду апеляційної інстанції. З врахуванням наведеного вище просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27 травня 2024 року звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії. 
27 червня 2024 року позивач отримав листа №5821-4468/Б-02/8-0900/24 від відповідача про відмову у перерахунку пенсії (а.с.15-19). 
22 липня 2024 року адвокат позивача повторно звернувся до відповідача з адвокатським запитом про перерахунок пенсії (а.с.20). 
ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на адвокатський запит листом від 24 липня 2024 року за №0900-0202-8/41029 відмовило у перерахунку пенсії та зарахуванню страхового стажу. У даному листі, зокрема зазначено, що, оскільки період роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі не підтверджений документами, які б стверджували право на пільги, що встановлені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, то немає підстав зарахувати в пільговому обчисленні за 1 рік роботи – 1 рік 6 місяців, а також звернуто увагу на те, що з 01 січня 2023 року російська федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (а.с.21-23).
Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся у суд за захистом свого порушеного права.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач працював у російській федерації в той час, коли міжнародні договори були чинними, тому у пенсійного органу не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території російської федерації, а тому бездіяльність відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивача з 27 травня 2024 року, з урахуванням архівної довідки про розмір заробітної плати №К-177/2 від 21 лютого 2022 року за 1982-1987 роки та архівної довідки про розмір заробітної плати №Б-17/ДВОСТ НДАт від 24 лютого 2022 року за 1987-1991 роки, виданих на ім`я ОСОБА_1 є протиправною, та, зважаючи на підтвердження факту роботи позивача у районах Крайньої Півночі у періоди з 29 січня 1982 року по 26 березня 1985 року, з 27 березня 1985 року по 25 липня 1985 року, з 29 липня 1985 року по 04 листопада 1986 року, з 04 листопада 1986 року по 10 серпня 1987 року, 12 серпня 1987 року по 05 грудня 1991 року, наявні підстави зарахування таких на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити з 27 травня 2024 року перерахунок та виплату пенсії позивачу, врахувавши заробітну плату згідно з архівною довідкою про розмір заробітної плати №К-177/2 від 21 лютого 2022 року за 1982-1987 роки та архівною довідкою про розмір заробітної плати №Б-17/ДВОСТ НДАт від 24 лютого 2022 року за 1987-1991 роки, виданих на ім`я ОСОБА_1 та з урахуванням до стажу роботи періодів з 29 січня 1982 року по 26 березня 1985 року, з 27 березня 1985 року по 25 липня 1985 року, з 29 липня 1985 року по 04 листопада 1986 року, з 04 листопада 1986 року по 10 серпня 1987 року, 12 серпня 1987 року по 05 грудня 1991 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців.
Колегія суддів з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції щодо підставності задоволених позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено.
Ст.1 Закону №1058-ІV передбачає, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст.24 цього Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частина 1 статті 4 Закону №1058-IV передбачає, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Відповідно до ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Стаття 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачає, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Згідно з абз.2, 3 ст.6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Такі вимоги визначені і в національному законодавстві російської федерації.
Обов`язок реєстрації в системі обов`язкового пенсійного страхування іноземних громадян і осіб без громадянства, та, відповідно, сплати за них страхових внесків на фінансування страхової частини трудової пенсії в бюджет Пенсійного фонду російської федерації виник з 01 січня 2012 року.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» прийнято рішення про вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.
Положення цієї Угоди були чинними на момент роботи позивача у спірних періодах. Дія цієї Угоди припинена згідно з постановою Кабінету Міністрів України №639 від 24.06.2023.
Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Відповідно до п.1-3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п.17-18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Однак, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію як особа з інвалідністю з 05 жовтня 2022 року.
Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, врахувавши заробітну плату згідно з архівною Довідкою про розмір заробітної плати №К-177/2 від 21 лютого 2022 року за 1982-1987 роки та архівною Довідкою про розмір заробітної плати №Б-17/ДВОСТ НДАт від 24 лютого 2022 року за 1987-1991 роки та проведення перерахунку та виплати його пенсії з урахуванням до стажу роботи періодів з 29 січня 1982 року но 26 березня 1985 року, з 27 березня 1985 року по 25 липня 1985 року, з 29 липня 1985 року по 04 листопада 1986 року, з 04 листопада 1986 року по 10 серпня 1987 року, з 12 серпня 1987 року по 05 грудня 1991 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період у районі Крайньої Півночі за один рік та шість місяців.
Однак листом від 24 липня 2024 року за №0900-0202-8/41029 відповідач відмовив у перерахунку пенсії та зарахуванню вищевказаного страхового стажу, зазначивши, зокрема про те, що період роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі не підтверджений документами, які б стверджували право на пільги, що встановлені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів. Крім того, з 01 січня 2023 року російська федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.
Згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 23 липня 1979 року та архівних довідках №К-177/2, №K-177/3. №К-177/4, №К-177/5, №К-177/6 від 21 лютого 2022 року, а також архівних довідках про розмір заробітної плати від 24 лютого 2022 року за №Б- 17/ДВОСТ НДАт в ОАО "РЖД ДАЛЬНЕВОСТОЧНАЯ ЖЕЛЕЗНАЯ ДОРОГА" за 1987-1991 роки позивач працював, зокрема з 29 січня 1982 року по 26 березня 1985 року, з 27 березня 1985 року по 25 липня 1985 року, з 29 липня 1985 року по 04 листопада 1986 року, з 04 листопада 1986 року по 10 серпня 1987 року, з 12 серпня 1987 року по 05 грудня 1991 року в районі Крайньої Півночі (Якутія) (а.с.24-27).
Колегія суддів звертає увагу, що орган пенсійного фонду має усі правові підстави для того, щоб самостійно витребовувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, проведення перевірки, зустрічної перевірки для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. 
Разом з тим, у спірних правовідносинах пенсійним органом не подано жодного доказу щодо вжиття певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності записів у трудовій книжці та архівних довідках.
Як зазначено вище, однією з підстав для неврахування до страхового стажу позивача вищевказаних періодів роботи у російській федерації є те, що з 01 березня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.
Колегія суддів зазначає, що вищевказані покликання пенсійного органу є необґрунтованими і безпідставними, оскільки Угода про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року була чинна як для України, так і для росії в спірні періоди роботи позивача, а тому такі обставини як повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України та військова агресія по відношенню до громадян України, не може бути підставою для відмови пенсійним органом у врахуванні стажу позивача за періоди роботи на території росії, які мали місце до вказаних подій.
Колегія суддів звертає увагу на те, що органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, разом з тим, у спірних правовідносинах пенсійним органом не подано жодного доказу щодо вжиття певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності виданої довідки.
Крім того, колегія суддів вважає необхідним зауважити, що враховуючи збройну агресію російської федерації проти України та пов`язані з цією обставиною правові та фактичні труднощі в отриманні позивачем додаткової інформації у російській федерації, буде непропорційним обмеження права особи на пенсійне забезпечення. Перекладення на фізичну особу доведення правомірності видачі довідки як передумови для перерахунку пенсії, та факту невчинення пенсійним органом дій щодо перевірки таких обставин (незалежно від наявності причин через які вони невчинені), при наявності інформації про отриману заробітку плату за спірний період, не може бути визнано судом правомірним втручанням в її право на пенсійне забезпечення, оскільки покладає на особу індивідуальний надмірний тягар.
Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції щодо підставності зарахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 29 січня 1982 року по 26 березня 1985 року, з 27 березня 1985 року по 25 липня 1985 року, з 29 липня 1985 року по 04 листопада 1986 року, з 04 листопада 1986 року по 10 серпня 1987 року, 12 серпня 1987 року по 05 грудня 1991 року на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Згідно з п.110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 №590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 "Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Як зазначено вище, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тому відповідними доказами може бути трудова книжка, в якій є наявний штамп підприємства про розповсюдження пільг по обчисленню стажу роботи або довідка роботодавця, в якій зазначено про факт роботи за строковим трудовим договором, період, на який він був укладений, та розповсюдження на особу пільг по обчисленню стажу за цей період.
За змістом п.4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 №22-1, звернення особи за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.
Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф "б" цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637.
Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
При цьому, пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.
Як зазначено вище, факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі за період з 29 січня 1982 року по 26 березня 1985 року, з 27 березня 1985 року по 25 липня 1985 року, з 29 липня 1985 року по 04 листопада 1986 року, з 04 листопада 1986 року по 10 серпня 1987 року, з 12 серпня 1987 року по 05 грудня 1991 року підтверджується записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 23 липня 1979 року, архівними довідками №К-177/2, №К-177/3, №К-177/4, №К-177/5 №К-177/6 від 21 лютого 2022 року та архівною довідкою про розмір заробітної плати від 24 лютого 2022 року за №Б-17/ДВОСТ НДАт в ОАО "РЖД ДАЛЬНЕВОСТОЧНАЯ ЖЕЛЕЗНАЯ ДОРОГА" за 1987-1991 роки.
Крім того, записами в архівних довідках №КД77/2, №К-177/3. №К-177/4, №К-177/5, №К-177/6 від 21 лютого 2022 року підтверджуються періоди роботи позивача в районах Крайньої Півночі.
Колегія суддів враховує, що спір щодо належності місцевості, де працював позивач, до районів Крайньої Півночі, між сторонами відсутній.
Для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Аналогічний правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 липня 2022 року у справі №560/755/19.
Колегія суддів зазначає, що не заслуговує на увагу твердження відповідача, що обов`язковою умовою для надання пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі - один рік роботи за один рік шість місяців є наявність письмового трудового договору про роботу у вказаній місцевості, оскільки з огляду па приписи пункту 5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції Закону №32-V від 26.07.2006, пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Тобто наявність письмового трудового договору не є виключною єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документи за її вибором.
Колегія суддів зазначає, що пунктом 2.10 Порядку №22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та піших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
За таких обставин, коли підприємство надало необхідну довідку про заробітну плату позивача, вказало джерело цих даних - особові рахунки, то позивач не може нести негативні наслідки через бездіяльність відповідних органів щодо збереження особових рахунків платіжних відомостей, а у разі втрати - їх відновлення.
Як вбачається з матеріалів справи, архівну довідку про розмір заробітної плати позивача від 21 лютого 2022 року за №К-177/2 за 1982-1987 роки та архівну довідку про розмір заробітної плати позивача від 24 лютого 2022 року за №Б-17/ДВОСТ НДАт в ОАО "РЖД ДАЛЬНЕВОСТОЧНАЯ ЖЕЛЕЗНАЯ ДОРОГА" за 1987-1991 роки, видано на підставі особових рахунків позивача за 1982-1991 роки із помісячним розшифруванням, що свідчить про їх відповідність вимогам Порядку №22-1.
Відповідно до п.38, 39 Порядку №22-1 при прийнятті документів орган, що призначає пенсію: а) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; б) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів; в) перевіряє правильність копій відповідних документів фіксує й засвідчує виявлені розходження.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФУ.
Право особи на одержання (перерахунок) пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Таким чином, до компетенції органу Пенсійного фонду України входить перевірка належного оформлення поданих документів та за наявності розбіжностей у таких, пенсійний орган уповноважений вчинити дії щодо здійснення перевірки таких документів.
Зі змісту спірних довідок вбачається, що вони видані на підставі особових рахунків. Крім того, зазначені довідки завірені печаткою установи яка їх видала, містять відомості про фактичну суму заробітної плати позивача за період з 1982-1991 роки. Жодних недоліків щодо наявності обов`язкових реквізитів вказана довідки не містять.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що враховуючи усі наявні документи, ті обставини, що позивач працював у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, а тому наявні підстави здійснення відповідного розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, а саме: зараховувавши один рік роботи за один рік і шість місяців за період роботи у районах Крайньої Півночі.
Доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Разом з тим, колегія суддів вважає необхідним повторно зауважити те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.
Колегія суддів звертає увагу на те, що пільги при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01 січня 1991 року не передбачено нормами Законів України «Про пенсійне забезпечення» і «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01 січня 1991 року у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні, а тому підстави для зарахування періодів роботи позивача з 01 січня 1991 року по 05 грудня 1991 року на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців відсутні, тому позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права висловлена Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2022 року у справі №592/5589/17.
Разом з тим, суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дослідив їх належним чином та не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо зарахування періодів роботи позивача з 01 січня 1991 року по 05 грудня 1991 року на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців.
Доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими в цій частині, такі знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач працював у російській федерації в той час, коли міжнародні договори були чинними, тому у пенсійного органу не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території російської федерації, у зв`язку з чим бездіяльність відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивача з 27 травня 2024 року, з урахуванням архівної довідки про розмір заробітної плати №К-177/2 від 21 лютого 2022 року за 1982-1987 роки та архівної довідки про розмір заробітної плати №Б-17/ДВОСТ НДАт від 24 лютого 2022 року за 1987-1991 роки, виданих на ім`я ОСОБА_1 є протиправною, та, зважаючи на підтвердження факту роботи позивача у районах Крайньої Півночі у періоди з 29 січня 1982 року по 26 березня 1985 року, з 27 березня 1985 року по 25 липня 1985 року, з 29 липня 1985 року по 04 листопада 1986 року, з 04 листопада 1986 року по 10 серпня 1987 року, 12 серпня 1987 року по 31 грудня 1990 року, наявні підстави зарахування таких на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити з 27 травня 2024 року перерахунок та виплату пенсії позивачу, врахувавши заробітну плату згідно з архівною довідкою про розмір заробітної плати №К-177/2 від 21 лютого 2022 року за 1982-1987 роки та архівною довідкою про розмір заробітної плати №Б-17/ДВОСТ НДАт від 24 лютого 2022 року за 1987-1991 роки, виданих на ім`я ОСОБА_1 та з урахуванням до стажу роботи періодів з 29 січня 1982 року по 26 березня 1985 року, з 27 березня 1985 року по 25 липня 1985 року, з 29 липня 1985 року по 04 листопада 1986 року, з 04 листопада 1986 року по 10 серпня 1987 року, 12 серпня 1987 року по 31 грудня 1990 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців.
Крім того, колегія суддів зазначає, що, оскільки рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі №300/7781/24 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу не оскаржується в апеляційному порядку, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в цій частині.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в частині зобов`язання відповідача здійснити зарахування періодів роботи позивача з 01 січня 1991 року по 05 грудня 1991 року на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців дійшов помилкового висновку, у зв`язку з чим рішення суду в цій частині підлягає зміні; в решті суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, правильно і повно встановив обставини справи, тому відповідно до ст.316 КАС України рішення суду в цій частині необхідно залишити без змін. 
Керуючись ст.242, 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі №300/7781/24 змінити, замінивши в абзацах 2 і 3 резолютивної частини судового рішення період роботи позивача, який підлягає зарахуванню на пільгових умовах, як один рік роботи за один рік та шість місяців, а саме: дату «05 грудня 1991 року» замінити на правильну «31 грудня 1990 року».
У решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі №300/7781/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М.А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 15 квітня 2026 року.