Номер провадження: 22-ц/813/4300/26 
Справа № 509/2258/25
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д.М.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Кострицького В.В.,
учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - Обслуговуючий кооператив «Арт Вілль»,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 липня 2025 року, ухвалене Овідіопольським районним судом Одеської області у складі: судді Гандзій Д.М. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Арт Вілль» про відшкодування збитків,

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь збитки у розмірі 16121,20 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн та судовий збір 968,96 грн.
Позов мотивувала тим, що 26.07.2019 між сторонами був укладений персональний меморандум асоційованого члена кооперативу № АВ-14-01/00014 з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб асоційованого члена шляхом виникнення у нього права асоційованого члена, передбаченого цим меморандумом, та створення можливості зареєструвати право власності асоційованого члена на об`єкт нерухомості у майбутньому.
Орієнтовний строк введення об`єкта будівництва в експлуатацію - до 30.06.2021 року. Кооператив має право в односторонньому порядку змінити строк введення Об`єкта будівництва в експлуатацію на строк до 12 місяців, і це не буде вважатися порушенням умов Меморандуму.
В червні 2022 року, розуміючи, що строк введення об`єкта будівництва в експлуатацію закінчується 30.06.2022, а представники відповідача не інформують про задоволення її економічних, соціальних потреб, позивачка зателефонувала до керівництва кооперативу за роз`ясненням, що їй робити у випадку, якщо об`єкт будівництва не буде введений в експлуатацію, адже від цього залежить її життєвий рівень, так як їй ніде жити, на що відповідач запропонував оформити оплатну оренду житла ОК «АРТ ВІЛЛЬ», але в іншому корпусі, на період до завершення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта будівництва корпусу, в якому будувалась її квартира, закріплена за нею.
Як стверджувала позивачка, така пропозиція не відповідала умовам Меморандуму, але розуміючи, що фактично їй немає де жити на період до завершення будівництва та введення в експлуатацію об`єкту будівництва, оскільки вона розраховувала, що з 30.06.2022 зможе проживати в об`єкті нерухомості (квартира будівельний номер АДРЕСА_1 ), що зазначено в Меморандумі, між нею та ТОВ «КВАДРО СЕРВІС» було укладено договір оренди квартири № 112 від 24.06.2022 в ОК «АРТ ВІЛЛЬ», та відповідно до додаткової угоди № 112 від 24.06.2024 до договору оренди, розмір орендної плати склав 4000 грн за календарний місяць.
На виконання умов договору оренди, позивачка як асоційований член здійснила оплату готівкою розмір орендної плати по 4000 грн за перший та останній місяці, та в подальшому, здійснила оплати орендної плати через термінал #10000232 21.09.2022 на суму 4040,40 грн, 28.07.2022 на суму 4040,4 грн., 25.08.2022 на суму 4040,40 грн, що підтверджується відповідними чеками, а всього вимушено витратила на оренду плату квартири 16121,20 грн.
В кінці жовтня 2022 року договір оренди було припинено за згодою сторін, оскільки 28.10.2022 між позивачкою та відповідачем було укладено Персональний меморандум про участь в утриманні житлового будинку та прибудинкової території в житловому комплексі ARTVILLE № АВ-14-01/00014, а кошти, сплачені як залогова сума, за останній місяць оренди (жовтень 2022 року) ТОВ «КВАДРО СЕРВІС» повернуто орендарю.
Позивачка стверджує, що строк введення об`єкта будівництва в експлуатацію сплив 30.06.2022 і об`єкт будівництва не було введено в експлуатацію та сторонами не було продовжено терміни виконання зобов`язань, з чого вбачається пряме порушення зобов`язань зі сторони відповідача.
Також представником позивачки було надіслано лист-претензію на адресу відповідача з вимогою здійснити виплату у загальній сумі 16121,20 грн, на що була отримана відповідь № 740 від 22.09.2023 року від ОК «АРТ ВІЛЛЬ», в якій йдеться про те, що затримка здачі об`єкта будівництва в експлуатацію сталася через форс-мажорні обставини, а саме військову агресію рф проти України з посиланням на загальний офіційний лист ТПП України, розміщеного 28.02.2022 року щодо засвідчення форс-мажорних обставин та за їхньою думкою такі форс-мажорні обставини є загальновідомими та не вимагають додаткового повідомлення про їх настання, однак, незважаючи на фінансові труднощі та дестабілізуючі фактори компанія продовжувала будувати, створювати та розвивати.
Особисто позивачкою в 2024 році повторно був направлений на адресу відповідача лист-вимога про відшкодування коштів 16121,20 грн, який був відхилений листом відповідачів вих. № 501 від 10.06.2024 з посиланням на загальний офіційний лист ТПП України розміщений 28.02.2022 з зазначенням, що даний лист позбавляє обов`язкового звернення до ТПП України та її регіональних підрозділів щодо засвідчення форс-мажорних обставин.
Позивачка вказує, що воєнне вторгнення рф на територію України може бути визнане форс-мажорною обставиною виключно у регіонах, в яких ведуться бойові дії, до яких Одеська область не відноситься, а тому посилання відповідача на лист ТТП України від 28.02.2022, який має виключно інформативний характер та не несе будь-яких юридичних наслідків, не є безумовною підставою для відмови у відновленні її порушених прав та законних інтересів, так як з боку відповідача вчинена бездіяльність у вигляді невиконання своїх зобов`язань за Меморандумом, а їхнє посилання на військовий стан, не є підставою для невиконання договірних зобов`язань, оскільки для відповідача не настали форс-мажорні обставини та жодного документа на підтвердження настання таких обставин з боку відповідача не надано.
Представник відповідача - адвокат Гаврилюк Х.С. надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні безпідставного позову, вказуючи на те, що в Персональному Меморандумі № АВ-14-01/00014 від 26.07.2019 року, укладеному між сторонами, відсутня конкретна дата введення об`єкта будівництва в експлуатацію, натомість вказаний орієнтовний (незапланований) строк введення об`єкта в експлуатацію, а тому відповідачем не порушено умов Персонального меморандуму щодо здачі об`єкта до експлуатації.
Щодо понесених позивачкою збитків, зазначає, що ОК «Арт Вілль» не є стороною договору оренди та, відповідно, правовідносини позивачки з ТОВ «Квадро Сервіс» ніяким чином не стосуються відповідача, з огляду на те, що ОК «Арт Вілль» не змушував позивачку укладати такий договір оренди квартири та не несе тягар відповідальності за рішення позивачки укласти такий договір та за його наслідки, беручи до уваги, що умовами Персонального меморандуму, укладеного між позивачкою та ОК «Арт Вілль», не передбачено обов`язку відповідача відшкодовувати витрати позивачки на оренду житла до моменту виконання умов Меморандуму, і що суперечить приписам ст. 22 ЦК України щодо визначення терміну збитків, які нібито зазнала позивачка, які такими не являються (а.с. 56-68).
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 липня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 липня 2025 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що Овідіопольський районний суд Одеської області не взяв до уваги, що в Меморандумі зазначено орієнтовний строк введення в експлуатацію саме «ДО» 30.06.2021, тому не вірно застосував постанову Верховного Суду від 22.07.2020 у справі № 369/6303/19, оскільки у цій справі мова йдеться тільки про орієнтовну дату без часового обмеження, тобто без застосування прийменника «ДО».
Звертає увагу суду, що у відповіді Обслуговуючого кооперативу «Арт Вілль» за вих. № 740 від 22.09.2023 зазначено «Форс-мажорні обставини, які стали підставою затримки здачі об`єкта будівництва в експлуатацію, є загальновідомими та не вимагають додаткового повідомлення про їх настання» (дана відповідь відповідача наявна в матеріалах справи), цим формулюванням відповідач підтвердив, що дійсно сталася затримка, тобто несвоєчасне виконання зобов`язань, але він не довів, що саме через форс-мажорні обставини, що дає підстави стверджувати, що відповідач неналежно виконував зобов`язання.
Посилається, що відповідно до Меморандуму розраховувала отримати можливість проживання у квартирі з 30 червня 2022 року, тобто право на задоволення економічних, соціальних та інших потреб, а саме: достатній життєвий рівень порушений через невиконання Обслуговуючим кооперативом «Арт Вілль» своїх зобов`язань - порушення строку введення об`єкта будівництва в експлуатацію.
Посилання на форс-мажор без надання індивідуального підтвердження - довідки ТПП України або іншого документа, не звільняє від відповідальності.
Посилаючись на вимоги ст. 22 ЦК України, вказує, що позивач змушений був укладати договір оренди та оплачувати тимчасове житло, витрати на оренду складають 16121,20 грн, що є прямими реальними збитками, саме затримка будівництва та невиконання умов Меморандуму змусили позивача укладати орендний договір.
Зазначає, що твердження суду про те, що «…доказів того, що відповідач ОК «Арт Вілль» примушували або пропонували позивачці орендувати таку квартиру позивачкою суду не надані і є голослівними..» є поверхневими, без з`ясування всебічно обставин, адже у листі ОК «Арт Вілль» за вих. № 740 від 22.09.2023, відповідач сам підтвердив, що позивачка звернулась до нього «… з проханням надати допомогу, у пошуку житла, яке можно зняти в оренду, з переліку об`єктів нерухомості, якими володіє наша компанія”.
З урахуванням висловленого побажання, між ТОВ «Квадро Сервіс» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди квартири № 112 від 24.0.2022, цим листом ОК «Арт Вілль» підтвердив, що позивачка потребувала допомоги через порушення строку введення об`єкта будівництва в експлуатацію.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення коштів у розмірі 16121,20 грн, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Згідно з частиною першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 вказаної норми).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сплачені позивачкою в рахунок орендної плати кошти, не підпадають під визначення поняття «збитки», наведеного у ч. 2 ст. 22 ЦК України, оскільки щодо позивачки не відбулось пошкоджень чи знищень речей чи понесення нею витрат на відновлення її порушеного права з вини відповідачів ОК «Арт Вілль» та позивачка не втрачала доходів у зв`язку з діями відповідача.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.07.2019 між ОСОБА_1 до ОК «Арт Вілль» був укладений Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу № AB-14-01/00014 (далі Меморандум) (а.с. 12-19).
Відповідно до п. 2.1, 2.2 Меморандуму персональний меморендум за своєю правовою суттю є двостороннім правочином, який визначає істотні умови взаємодії кооперативу та асоційованого члену, спрямованої на досягнення передбаченої статутом мети діяльності кооперативу та задоволення потреб асоційованого члена, який у повному обсязі вніс пай, вступний та цільовий внески. Потреби асоційованого члена задовольняються шляхом виникнення у останнього, за результатами членства у кооперативі та виконання вимог Меморандуму, права асоційованого члена, передбаченого Меморандумом. Відносини між асоційованим членом та кооперативом регулюються діючим законодавством України Меморандумом та статутом кооперативу.
Меморандум укладений сторонами з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб асоційованого члена шляхом виникнення у нього права асоційованого члена, передбаченого цим Меморандумом, та створення можливості зареєструвати право власності асоційованого члена на об`єкт нерухомості у майбутньому.
Вступ асоційованого члена до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви на ім`я голови кооперативу. Асоційований член після подачі заяви про вступ до кооперативу та підписання Меморандуму, зобов`язаний сплатити пай, вступний та цільовий внески у порядку та розмірах, визначених Меморандумом (пункт 2.3 Меморандуму).
Згідно з п. 1 Меморандуму об`єкт нерухомості - секція 14, квартира будівельний номер № 14, будівельною площею 26,79 кв.м, розташована на 1 поверсі Об`єкта будівництва, схема якого зазначена у Додатку № 1 «Схема Об`єкта нерухомості» до Меморандуму.
Отже, правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про кооперацію», укладеним між сторонами Персональним Меморандумом та статутом відповідача.
Згідно з п. 6.1. Меморандуму після внесення асоційованим членом 100% розміру цільового внеску та інших внесків за Меморандумом, і отриманням кооперативом документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом Об`єкта будівництва, протягом 30 робочих днів кооператив зобов`язується передати асоційованому члену, наступні документи, які посвідчують виникнення у асоційованого члена прав асоційованого члена на об`єкт нерухомості, введення його в експлуатацію та являються підставою для реєстрації права власності асоційованого члена на нього, як на нерухоме майно: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта будівництва, довідку про повну сплату внесків за Персональним Меморандумом.
В свою чергу, асоційований член зобов`язується прийняти, протягом 30 календарних днів з моменту надсилання кооперативом відповідного повідомлення, зазначені документи та здійснити реєстрацію свого права власності на об`єкт нерухомості.
З моменту виникнення у асоційованого члена прав асоційованого члена на об`єкт нерухомості, зобов`язання кооперативу за цим меморандумом - вважаються виконаними у повному обсязі.
Позивачка стверджує, що у зв`язку з порушенням відповідачем строків здачі об`єкта в експлуатацію, вона була вимушена орендувати житло.
Однак, судом вірно зазначено, що відповідно до п. 4.2. Меморандуму встановлено орієнтовний строк введення об`єкта будівництва в експлуатацію до 30.06.2021 року.
При цьому, згідно вказаного пункту кооператив має право в односторонньому порядку змінити строк введення об`єкта будівництва в експлуатацію на строк до 12 місяців, і це не буде вважатися порушенням умов Меморандуму.
Згідно із ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Стаття 252 ЦК України дає визначення строку та терміну, а саме: 1) строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; 2) термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Зважаючи на право відповідача продовжити строк введення об`єкта будівництва в експлуатацію на строк до 12 місяців, він орієнтовно припадав до 30.06.2022.
Суд зауважує, що в Меморандумі відсутня конкретна дата введення об`єкта в експлуатацію, що спростовує твердження скарги в цій частині.
Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В постанові Верховного Суду від 22.07.2020 у справі № 369/6303/19 зазначено, що “встановивши, що термін прийняття об`єкта будівництва до експлуатації в договорі купівлі-продажу майнових прав на квартири конкретною датою не визначено, а вказана орієнтовна дата, а також те, що прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правових відносин, склад цивільно-правового порушення зі сторони відповідача відсутній. Це виключає можливість застосувати до відповідача цивільно-правову відповідальність у вигляді стягнення неустойки (пені)".
Таким чином, оскільки у Персональному Меморандумі зазначено саме орієнтовний (не запланований) строк введення об`єкта будівництва в експлуатацію, відповідно до вказаної правової позиції Верховного Суду відповідачем не порушено умов Персонального меморандуму.
Верховний Суд у постанові від 23.10.2024 у справі № 757/25889/21-ц зазначив про необхідність розуміти різницю між «запланованим» та «орієнтовним» строком. Указані поняття не є тотожними.
В даній постанові Верховний Суд зазначив, що "в такому випадку дата прийняття будинку в експлуатацію була запланованою, а тому мала настати саме в той день, який був визначений договором купівлі-продажу майнових прав (31 жовтня 2019 року), тоді як орієнтована дата може змінитися у силу різних обставин, тому й указує на невизначеність умов такого правочину.
6 місяців, на які може товариство змінити дату прийняття будинку в експлуатацію, закінчилися 30 квітня 2020 року, відтак строк прострочення починає відлік із 01 травня 2020 року. Отже, і цей строк не є орієнтовним, а є чітко визначеним. ТОВ «Аркада-Будівництво» умов договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 28 березня 2018 року № МП63 щодо прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва у визначений договором термін, і передання у власність ОСОБА_1 права на квартиру. Невиконання умов договору має наслідком стягнення із товариства на користь позивача пені, розмір якої визначений у пункті 6.4 договору".
Тобто у справі № 369/6303/19 у спірних правовідносинах сторони визначили строк введення об`єкта будівництва в експлуатацію як «орієнтовний», а у справі № 757/25889/21-ц - як «запланований», та в свою чергу Верховний Суд визначив те, що такі поняття не є тотожними та що «орієнтовний» строк не є визначеним та вихід за його межі не є порушенням умов договору, а «запланований» строк є визначений конкретною датою та вихід за його межі є істотним порушенням умов договору.
Оскільки сторони в Персональному меморандумі погодили саме орієнтовний строк введення об`єкта будівництва в експлуатацію, то вказані висновки Верховного Суду є обов`язковими для застосування.
Крім того, судом правильно встановлено, що відповідачем виконано зобов`язання перед позивачкою за ПМ № AB-14-01/00014, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.05.2025 року № 426476855, згідно якої ОСОБА_1 07.10.2024 р. зареєструвала своє право власності на об`єкт нерухомості - квартиру загальною площею 26,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 62).
Також колегія суддів звертає увагу, що Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу позивачкою в установленому порядку не оспорений, отже всі його умови є дійсними.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Скаржниця стверджує, що відповідач завдав їй збитки у вигляді майнової шкоди з огляду на укладання нею договору оренди квартири з ТОВ «Квадро Сервіс» та сплати орендної плати за оренду квартири на суму 16121,20 грн, проте, як вірно зазначено судом, з умов Меморандуму не вбачається обов`язку кооперативу відшкодовувати позивачці її особисті витрати на оренду житла до моменту виконання ним умов Меморандуму.
Пропозиція відповідача позивачці орендувати житло носить суто рекомендаційний характер та не встановлює для відповідача жодних обов`язків щодо вчинення дій з відшкодування відповідних витрат. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Всупереч доводам апеляційної скарги, колегія суддів вказує, що сплачені позивачкою кошти як орендна плата не відповідають ознакам збитків, визначених ч. 2 ст. 22 ЦК України, оскільки позивачка не зазнала пошкодження чи знищення майна, не понесла витрат, необхідних для відновлення порушеного права з вини відповідача ОК «Арт Вілль», а також не втратила доходів унаслідок їхніх дій.
Колегія суддів зазначає, що скаржниця не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.
Оскільки відповідач ОК «Арт Вілль» не є стороною договору оренди, укладеного між позивачкою та ТОВ «Квадро Сервіс», правовідносини, що виникли між зазначеними суб`єктами, не породжують для відповідача жодних правових наслідків.
За таких обставин твердження позивачки про покладення на відповідача відповідальності за наслідки укладення нею договору оренди з ТОВ «Квадро Сервіс» є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, а тому не можуть бути підставою для задоволення заявлених вимог.
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не має.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Дата складення повного тексту постанови - 10 березня 2026 року

Судді: М.В. Назарова

В.А. Коновалова

В.В. Кострицький