КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2026 року Справа №320/3399/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Комісії Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації з розгляду заяв про призначення грошової компенсації за належні для утримання жилі приміщення,
Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) із позовом до Комісії Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації з розгляду заяв про призначення грошової компенсації за належні для утримання жилі приміщення (далі – відповдіач-1, Комісія), Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (далі – відповідач-2), в якому просить суд:
1. Визнати протиправним і скасувати рішення № 179 від 06.07.2023 року Комісії Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації з розгляду заяв про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, передбачених постанова КМУ від 19.10.2016 року № 719, від 28.03.2018 року № 214, від 18.04.2018 року № 280 про відмову в розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення йому грошової компенсації у зв?язку з не набуттям ним права на отримання грошової компенсації згідно Порядку № 280, затвердженого Постановою КМУ від 18.04.2018 р, як внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.
2. Зобов?язати Комісію Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації з розгляду заяв про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, передбачених постановою КМУ від 19.10.2016 року № 719, від 28.03.2018 року № 214, від 18.04.2018 року № 280 розглянути заяву ОСОБА_1 про отримання грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення від 24 травня 2023 року та прийняти рішення про призначення та виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, згідно Постанови КМУ № 280 від 18.04.2018 року.
В обґрунтування позову позивач вказує про те, що він як учасник бойових дій та внутрішньо переміщена особа звернувся до УСЗН Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації 24.05.2023 із заявою про отримання грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, у порядку та у відповідності до Постанови КМУ №280 від 18.04.2018, надавши усі необхідні документи. УСЗН Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації довгий час безпідставно не передавало до Комісії на розгляд подану заяву та документи позивача. Лише після останнього звернення, заява та документи були подані до розгляду Комісії. 
Розглянувши заяву та документи позивача, Комісією Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації з розгляду заяв про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, передбачених постанова КМУ від 19.10.2016 року № 719, від 28.03.2018 року № 214, від 18.04.2018 року № 280 прийнято рішення № 179 від 06.07.2023 року про відмову в розгляді заяви у зв?язку з не набуттям права на отримання грошової компенсації згідно Порядку № 280, затвердженого Постановою КМУ від 18.04.2018 р, як внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.
Вказує, що він перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з 13 квітня 2022 року та на квартирному обліку з 07.10.2022. Позивач вважає рішення Комісії незаконним та таким, що порушує його житлові права, як внутрішньо переміщеної особи та і особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України. Відповідач діяв з порушенням ст. 22 Конституції України, своїм рішенням звузив діючі права позивача. Комісія також всупереч п. 5, п. 13 постанови КМУ № 280 від 18.04.2018 не зазначила у своєму рішенні жодної підстави для відмови у заяві, з перелічених в п. 13.
Вказує на наявності у нього заявленого права врегульованого нормами відповідного законодавства а саме, ст. 1, 4 про внутрішньо переміщених осіб №1706, п. 14 ст. 12 про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту №3551 із відповідними змінами, враховуючи ст. 48-1 Житлового кодексу, ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу та постанову КМУ № 280 від 18.04.2018 з урахуванням внесених змін. Зазначив, що діюче законодавство, яке передбачає право позивача на отримання грошової компенсації не зазнало змін, яке б звужувало житлові права осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, відповідно, внесені зміни від 24.03.2023 до постанови КМУ від 18.04.2018 №280 не відповідають чинному законодавству, та зауважує, що постанова №280 є підзаконним актом, який вноситься на виконання законів а не протирічить ним. Вважає також, що постанова містить протиріччя щодо вимог часу перебування на обліку як внутрішньо переміщена особа до 24 лютого 2022 року, вимога перебування на обліку не менше одного року суперечить собі, враховуючі внесені до постанови зміни 24.03.2023.
Відповідач-2 у відзиві зазначив про не визнання заявлених вимог позивача, заперечує проти них, вказуючи на правомірність рішення Комісії Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації з розгляду заяв про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення № 179 від 06.07.2023 про відмову в розгляді заяви у зв?язку з не набуттям права на отримання грошової компенсації згідно Порядку № 280, затвердженого Постановою КМУ від 18.04.2018 р, як внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.
Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація покликаючись на положення п. 2 постанови КМУ №280 від 18.04.2018, якою затверджено Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, зазначає, що постанова застосовується щодо осіб які перебували на обліку як внутрішньо переміщені особи в базі даних до 24 лютого 2022 року. 
Відповідно до ч. 2 п. 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2023 № 263, грошова компенсація внутрішньо переміщеним особам, призначена до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 142 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 р. № 280», виплачується в порядку та на умовах, передбачених зазначеною постановою. Право на отримання грошової компенсації також зберігається за внутрішньо переміщеними особами, яким було призначено грошову компенсацію до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2023 р. № 263 «Деякі питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України» і які після введення Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнного стану перемістилися з території, яка включена до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Мінреінтеграції (далі - територія, на якій ведуться бойові дії), та відомості про яких включено до бази даних. 
На момент звернення ОСОБА_2 із заявою діяв Порядок в редакції постанови КМУ від 24.03.2023 №263 та згідно із довідкою внутрішньо переміщеної особи від 13.04.2023 № 2303-5001020281 ОСОБА_2 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в Дніпровському районі з 13.04.2022 року, що також підтверджується витягом з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Спірним рішенням Комісія відмовили з підстав того, що ОСОБА_2 не обліковувався в базі даних як внутрішньо переміщена особа до 24 лютого 2022 року, як передбачає постанова КМУ №280.
Просить відмовити в позові.
Позивач у поданій до суду відповіді на відзив вказав про необґрунтованість доводів відповідача-2, наполягав на заявлених вимогах з підстав та мотивів зазначених як у позові, позов просив суд задовольнити.
В додаткових поясненнях поданих до суду позивач зазначив про те, що 10 листопада 2025 року набрала законної сили постанова Шостого апеляційного адміністративного суду в справі № 320/31254/23 якою визнано протиправними та нечинними зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України № 263 від 24.03.2023 до «Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України», а саме, до абзацу першого пункту 1 та абзацу першого пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 280 від 18.04.2018 «Питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України», та зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено відповідно до вимог статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Відповідно, судовим рішенням визнано, що зміни до постанови КМУ № 280, внесені постановою КМУ № 263 від 24.03.2023 року, обмежують права внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України на отримання грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення. 
Саме ці зміни стали підставою для прийняття Комісією оскаржуваного рішення у даній справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, додаткові пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.
ОСОБА_2 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції м. Маріуполь Донецької області, про що свідчить довідка Військової частини № НОМЕР_1 від 26.09.2016.
Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням від 20.04.2016 серії НОМЕР_2 , видане Головним управлінням Національної гвардії України.
Позивач також є внутрішньо переміщеною особою, що вбачається із довідок:
- від 13.04.2022 № 2303-5001020738 (м. Запоріжжя),
- від 06.09.2022 №3004-5002088452 (м.Київ).
На квартирному обліку позивач перебуває з 07.10.2022 згідно розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації №467.
Розглянувши звернення позивача від 24.05.2023 про надання грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, Комісія Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації з розгляду заяв про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 №719, від 28.03.2018 №214, від 18.04.2018 №280 (далі - Комісія) ухвалила рішення від 06.07.2023 №719, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні зазначеної грошової компенсації з огляду на те, що згідно довідок внутрішньо переміщеної особи від 06.09.2022 №3004-5002088452 та від 13.04.2022 № 2303-5001020738, вбачається, що ОСОБА_2 не був облікований в базі даних як внутрішньо переміщена особа до 24 лютого 2022 року, як передбачено пунктом 2 постанови КМУ №280 від 18.04.2018 зі змінами, у зв`язку із чим не набув права на отримання грошової компенсації. Комісія не має правових підстав для розгляду заяви.
Незгода з даним рішенням, як таким, що порушує право на отримання грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, зумовила звернення позивача до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, вирішуючи спір суд приходить до наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до преамбули Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII), цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
Частиною 1 ст. 1 Закону № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. 
Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на вебсайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.
Відповідно ч. 2 ст. 1 Закону № 1706-VII адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.
Частинами 1-4 ст. 4 Закону № 1706-VII визначено що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну. Заява подається внутрішньо переміщеною особою, у тому числі неповнолітніми дітьми, особисто, а малолітніми дітьми, недієздатними особами або особами, дієздатність яких обмежено, - через законного представника (далі - заявник). Заява підписується заявником або особою, зазначеною в абзацах другому - четвертому цієї частини, яка дає згоду на обробку, використання, зберігання його персональних даних та персональних даних особи, від імені якої подається заява.
Відповідно до п. 1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (далі - Порядок № 509), цей Порядок регулює механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка). Довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Відповідно до п. 6 Порядку № 509 у день подання заяви про взяття на облік, крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 4 цього Порядку, безоплатно видається довідка за формою згідно з додатком 2, яка роздруковується на аркуші формату А4, підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою такого органу.
Аналізуючи положення вищевказаного законодавства суд зауважує, що довідка про взяття на облік ВПО видається в день надання заяви особою, яка має намір її отримати. Проте положення Закону № 1706-VII вказують, що особа стає внутрішньо переміщеною через низку обставин, які примусили цю особу залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру; довідка про взяття на облік лише підтверджує цей факт.
Умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення (далі - грошова компенсація) для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні до 1 червня 2018 р. заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів у період їх здійснення, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та які потребують поліпшення житлових умов, включені у списки осіб, які станом на 1 червня 2024 р. користуються правом першочергового або позачергового одержання жилих приміщень, за місцем проживання відповідно до законодавства за категоріями, встановленими в пункті 2 цього Порядку (далі - квартирний облік), обліковані як внутрішньо переміщені особи вперше до 24 лютого 2022 р. і на час призначення грошової компенсації перебувають на обліку внутрішньо переміщених осіб та інформацію про яких включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (далі - база даних), і звернулися за призначенням грошової компенсації у місячний строк після взяття на квартирний облік визначає Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280 (далі - Порядок № 280, (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно пункту 2 Порядку № 280 право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають внутрішньо переміщені особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні до 1 червня 2018 р. заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” (далі - внутрішньо переміщені особи), які перебувають на квартирному обліку і не менш як один рік на обліку в базі даних та які були обліковані як внутрішньо переміщені особи в базі даних до 24 лютого 2022 року (Абзац перший пункту 2 із змінами, внесеними згідно з постановами КМ № 851 від 29.07.2022, № 263 від 24.03.2023).
Грошова компенсація внутрішньо переміщеним особам, призначена до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 142 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 р. № 280», виплачується в порядку та на умовах, передбачених зазначеною постановою.
Грошова компенсація внутрішньо переміщеним особам виплачується у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених абзацами шостим і сьомим пункту 16 цього Порядку, в порядку черговості відповідно до дати взяття на квартирний облік за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та які потребують поліпшення житлових умов (далі - субвенція) (пункт 3 Порядку №280).
За правилами пункту 4 Порядку № 280, За поданням структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, за рішенням виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної в місті (у разі її утворення) ради або за розпорядженням голови районної, районної в м. Києві держадміністрації утворюється комісія щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб про призначення грошової компенсації (далі - комісія).
До складу комісії входять представники виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, структурних підрозділів районних, районних у м. Києві держадміністрацій з питань соціального захисту населення, економіки, фінансів, квартирного обліку, капітального будівництва, всеукраїнських громадських об`єднань ветеранів (за їх згодою).
Заяву про призначення грошової компенсації внутрішньо переміщена особа або її законний представник чи уповноважений представник подає в паперовій чи в електронній формі (за наявності технічної можливості) до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за місцем перебування на квартирному обліку (далі - орган соціального захисту населення) (абзац перший пункту 6 Порядку № 280).
Місцевий орган не пізніше ніж через десять робочих днів з дати прийняття заяви з усіма необхідними документами вносить до комісії подання про виплату грошової компенсації (абз. 1 п. 8 Порядку № 280).
Відповідно до пункту 5 Порядку №280 до повноважень комісії належить проведення перевірки:
- наявності у внутрішньо переміщеної особи статусу учасника бойових дій, встановленого відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі - статус учасника бойових дій), або статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, встановленого відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 зазначеного Закону (далі - статус особи з інвалідністю внаслідок війни);
- перебування внутрішньо переміщеної особи та членів її сім`ї, на яких нараховується грошова компенсація, на обліку в базі даних;
- складу сім`ї внутрішньо переміщеної особи;
- факту перебування внутрішньо переміщеної особи не менш як один рік на обліку в базі даних;
- наявності документів про взяття на квартирний облік внутрішньо переміщеної особи та членів її сім`ї;
- факту спільного проживання членів сім`ї внутрішньо переміщеної особи, на яких нараховується грошова компенсація;
- наявності майнових прав на об`єкти незавершеного житлового будівництва чи права власності на житлове приміщення внутрішньо переміщеної особи та всіх членів її сім`ї, на яких нараховується грошова компенсація, що розташовані в населених пунктах на підконтрольній Україні території (крім житлового приміщення, яке зруйноване (знищене) або стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії російської федерації, зокрема з моменту введення воєнного стану, що підтверджується актом комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок військових дій, спричинених збройною агресією російської федерації, складеним відповідно до Порядку виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії російської федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 р. № 473 (Офіційний вісник України, 2022 р., № 37, ст. 1981) (далі - акт комісійного обстеження), та/або відомості щодо якого внесені до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації (далі - Реєстр пошкодженого та знищеного майна), після початку його впровадження та використання, з урахуванням умов, визначених абзацами дванадцятим - чотирнадцятим пункту 13 цього Порядку, або відчуження такого майна протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації;
Перевірка інформації про наявність/відсутність права власності на житлове приміщення здійснюється на підставі інформації (відомостей) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, бюро технічної інвентаризації, а також відомостей, поданих у заяві про призначення грошової компенсації;
- факту надання раніше внутрішньо переміщеній особі або членам її сім`ї житла чи виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення за рахунок бюджетних та благодійних коштів, залучених коштів суб`єктів господарювання, інших джерел, не заборонених законодавством;
- прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації
перегляд рішення про призначення грошової компенсації за нововиявленими обставинами (у разі змін у майновому стані, у складі сім`ї, зміни показників опосередкованої вартості спорудження житла, зміни місця проживання, у зв`язку з втратою статусу учасника бойових дій або особи з інвалідністю внаслідок війни, скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, зняття з квартирного обліку тощо);
скасування попереднього рішення за нововиявленими обставинами;
прийняття рішення про відмову у виплаті грошової компенсації;
визначення розміру грошової компенсації;
визначення суми коштів, яка підлягає поверненню, якщо внутрішньо переміщена особа або її законний представник чи представник, який діє на підставі довіреності, засвідченої в установленому законом порядку (далі - уповноважений представник), не повідомили про зміни у майновому стані, у складі сім`ї, зміну місця проживання, втрату статусу учасника бойових дій або особи з інвалідністю внаслідок війни, скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, зняття з квартирного обліку;
прийняття рішення про виплату грошової компенсації члену сім`ї внутрішньо переміщеної особи, на якого було розраховано грошову компенсацію під час призначення грошової компенсації внутрішньо переміщеній особі (далі - уповноважений член сім`ї), у зв`язку із смертю внутрішньо переміщеної особи, якій призначено грошову компенсацію та не виплачено;
прийняття рішення про надання дозволу внутрішньо переміщеній особі, яка перемістилася з території, на якій ведуться бойові дії, на відкриття поточного рахунка (за стандартом IBAN) із спеціальним режимом використання (далі - спеціальний рахунок) у відділенні АТ “Ощадбанк” (далі - уповноважений банк) за місцем перебування на обліку в базі даних;
прийняття рішення про виплату грошової компенсації, яку було призначено і не виплачено або виплачено не в повному обсязі на території, на якій ведуться бойові дії, внутрішньо переміщеній особі, яка перемістилася з такої території, за місцем перебування на обліку в базі даних;
проведення перевірки наявності обвинувального вироку суду у зв`язку із вчиненням внутрішньо переміщеною особою злочину проти України, що підтверджується довідкою про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України;
проведення перевірки відсутності фактів, визначених пунктом 31 цього Порядку, під час виплати грошової компенсації (перерахування коштів грошової компенсації на спеціальний рахунок).
Згідно пункту 10 Порядку № 280, комісія протягом п`яти робочих днів з дати надходження подання розглядає його по суті та у присутності внутрішньо переміщеної особи або її законного представника чи уповноваженого представника приймає рішення про призначення (відмову в призначенні/виплаті) грошової компенсації, перегляд рішення, скасування попереднього рішення, надання дозволу на відкриття спеціального рахунка в уповноваженому банку за місцем перебування внутрішньо переміщеної особи на обліку в базі даних, виплату грошової компенсації, яку було призначено і не виплачено або виплачено не в повному обсязі на території, на якій ведуться бойові дії, внутрішньо переміщеній особі, яка перемістилася з території, на якій ведуться бойові дії, за місцем перебування на обліку в базі даних.
За приписами пункту 13 Порядку № 280 комісія відмовляє внутрішньо переміщеній особі у призначенні грошової компенсації з таких підстав:
1) невідповідність в документах, що посвідчують внутрішньо переміщену особу або законного представника чи уповноваженого представника, від імені якої подається заява;
2) подання недостовірних відомостей;
3) внутрішньо переміщена особа не брала безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, чи у здійсненні до 1 червня 2018 р. заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях (відсутні документи, передбачені підпунктами 3-6 пункту 7 цього Порядку);
4) внутрішньо переміщена особа не є особою, визначеною у пунктів 19-21 частини першої статті 6, пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”;
5) скасування дії довідки про облік (за винятком випадків, коли дію довідки, виданої до 24 лютого 2022 р., скасовано з підстав її переоформлення у зв`язку із зміною фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, яка перемістилася з території, на якій ведуться бойові дії);
6) внутрішньо переміщена особа та члени її сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію, володіють майновими правами на об`єкти незавершеного житлового будівництва чи правом власності на житлове приміщення, що відповідає нормі жилої площі, визначеної статтею 47 Житлового кодексу України (на кожного члена сім`ї), що розташовані в населених пунктах на підконтрольній Україні території (крім житлового приміщення, яке зруйноване (знищене) або стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії Російської Федерації, зокрема з моменту введення воєнного стану), або таке нерухоме майно було відчужено протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації;
7) внутрішньо переміщена особа не перебуває на квартирному обліку;
8) внутрішньо переміщеній особі або членам її сім`ї вже надавалося житло або виплачувалася грошова компенсація за належні для отримання жилі приміщення за рахунок бюджетних та благодійних коштів, залучених коштів суб`єктів господарювання, інших джерел, не заборонених законодавством;
9) внутрішньо переміщена особа перебуває на обліку в базі даних менш як один рік згідно з відомостями бази даних (в редакції постанови КМУ № 263 від 24.03.2023);
10) наявність обвинувального вироку суду у зв`язку із вчиненням внутрішньо переміщеною особою злочину проти України.
Знищення або пошкодження житла, об`єкта незавершеного житлового будівництва починаючи з 24 лютого 2022 р. внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації, є підставою для відстрочення прийняття комісією рішення про відмову у призначенні грошової компенсації за умови подання акта комісійного обстеження та/або відомостей з Реєстру пошкодженого та знищеного майна після початку його впровадження та використання.
Якщо підставою для відстрочення прийняття комісією рішення про відмову у призначенні грошової компенсації є пошкодження та/або знищення житла, об`єкта незавершеного житлового будівництва, таке відстрочення встановлюється до моменту отримання внутрішньо переміщеною особою або членом її сім`ї, на якого було розраховано грошову компенсацію, компенсації (відшкодування майнової шкоди) за пошкоджений та/або знищений об`єкт нерухомого майна, або до відновлення пошкодженого майна, але не пізніше ніж до моменту зарахування коштів грошової компенсації на спеціальний рахунок внутрішньо переміщеної особи.
Якщо житло, об`єкт незавершеного житлового будівництва розташовані на території, на якій ведуться бойові дії, відстрочення прийняття комісією рішення про відмову у призначенні грошової компенсації діє до моменту зміни статусу цієї території, але не пізніше ніж до моменту зарахування коштів грошової компенсації на спеціальний рахунок внутрішньо переміщеної особи.
Відповідно до п. 15 Порядку № 280 внутрішньо переміщена особа може оскаржити рішення комісії у судовому порядку.
Спірним рішенням від 06.07.2023 №179 Комісією відмовлено оскільки ОСОБА_2 не був облікований в базі даних як внутрішньо переміщена особа до 24 лютого 2022 року, як передбачено пунктом 2 постанови КМУ №280 від 18.04.2018 зі змінами.
Як встановлено за наявними матеріалами у справі ОСОБА_2 перебуває на квартирному обліку з 07.10.2022 (розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації №467), що не заперечується відповідачем.
Також, позивач облікований в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб як внутрішньо переміщена особа вперше з 06.09.2022, в наступному з 13.04.2022, що не заперечується сторонами.
Враховуючи вищезазначені норми діючого законодавства суд вказує, що зазначений вище Порядок №280, у відповідній його редакції, передбачає повноваження Комісії, яка отримавши заяву особи разом із документами проводити їх перевірку, так і прийняти рішення про призначення грошової компенсації чи про відмову у її призначенні.
Означений вище пункт 13 Порядку №280 вказує на підстави, за яких Комісія відмовляє внутрішньо переміщеній особі у призначенні грошової компенсації.
Та, виходячи з викладеного у спірному рішенні від 06.07.2023 №179, судом не встановлено зазначення Комісією жодної з перелічених підстав для відмови позивачу визначені означеними пунктом 13 Порядку №280. Комісія вказала про те, що відсутні підстави для розгляду заяви позивача оскільки він не набув права на отримання грошової компенсації згідно з Порядком №280 (зі змінами), як встановлено судом згідно постанови КМУ № 263 від 24.03.2023, якою в пункті 2 даного Порядку зазначено осіб, які мають бути обліковані як внутрішньо переміщені в базі даних до 24 лютого 2022 року.
Тобто, Комісією не прийнято рішення згідно п. 10 Порядку №280, враховуючи пункт 5 та п. 13 Порядку №280.
Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відтак, суд приходить до висновку про протиправність спірного рішення від 06.07.2023 №179, не відповідність рішення вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, наявність підстав для його скасування.
У випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.
Відповідно, суд не може перебирати на себе дискреційні повноваження суб`єкта щодо призначення та виплатиспірної грошової компенсації, яке приймається останнім на підставі поданої заяви та доданих документів. 
Суд, може перевірити таке рішення на предмет відповідності такого статті 2 КАС України.
Встановивши, що Комісією не було прийнято рішення за наслідками розгляду заяви та документів позивача, суд вважає належним способом захисту порушеного права зобов`язати повторно розглянути заяву та документи позивача подані 24.05.2023 та прийняти відповідне рішення з дотриманням положень Порядку №280.
Відповідно, суд не задовольняє вимоги позивача про зобов`язання Комісію призначити та виплатити спірну грошову компенсацію.
Судом не приймаються до уваги посилання позивача на недійсність змін до пункту 2 Порядку №280, оскільки право на грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України було визначено виключно Постановою КМУ, а не законом, як про це зазначає позивач.
Крім того, суд звертає увагу, що внесені постановою Кабінету Міністрів України №263 від 24.03.2023 «Деякі питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України» зміни до пункту 2 Порядку №280 не дозволяють застосовувати попередню редакцію пункту 2 Порядку №280, як на тому наполягає позивач. Такого ефекту не може бути досягнуто в індивідуальному спорі про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, який діяв у відповідності до чинного нормативно-правового акту.
Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 та від 11.09.2024 у справі № 554/154/22, наголошувала на тому, що суд не може перебирати на себе правотворчі функції законодавчої та виконавчої влади. Порушення такого підходу та, відповідно, ігнорування принципу законності: суперечить, щонайменше, принципам правової визначеності, легітимних очікувань та належного урядування як базовим складовим правовладдя (верховенства права); дискримінує іншу сторону правовідносин; означає, що суд може надати дозвіл будь-кому та будь-коли діяти за межами закону (який містить заборони) або за межами наданих законом прав (повноважень); іде в розріз з принципом поділу влади на законодавчу, виконавчу та судову, а також порушує систему стримувань і противаг (суд втручається в компетенцію суб`єктів нормотворення та може ігнорувати їх волю).
Окремо варто зауважити, що відповідно до частини другої статті 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Як вбачається з встановлених обставин, 10 листопада 2025 року набрала законної сили постанова Шостого апеляційного адміністративного суду в справі № 320/31254/23 якою визнано протиправними та нечинними зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України № 263 від 24.03.2023 до «Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України», а саме, до абзацу першого пункту 1 та абзацу першого пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 280 від 18.04.2018 «Питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України», та зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено відповідно до вимог статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд зазначає, що відповідно до положень частини 2 статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Частинами першою, другою, шостою статті 57 Закону України «Про правотворчу діяльність» встановлено, що дія нормативно-правового акта у часі це реалізація нормативно-правового акта щодо суспільних відносин, що виникли після набрання ним чинності або до набрання ним чинності і тривали станом на дату набрання актом чинності. Дія нормативно-правового акта поширюється на суспільні відносини, що виникли (тривають) після набрання ним чинності, якщо інше не передбачено Конституцією України чи законом.
Дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання ним чинності, якщо інше не передбачено законом, і закінчується моментом припинення його дії.
У разі якщо припинення дії нормативно-правового акта здійснюється на підставі рішення суду, дія нормативно-правового акта припиняється з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
У постанові від 08.02.2022 у справі № 1540/3828/18 Верховний Суд також вказав, що відмінність між встановленою судом незаконністю (протиправністю) актів індивідуальних та нормативно-правових є істотною і полягає, зокрема в моменті втрати чинності такими актами. У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі №320/31254/23, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2025, зокрема, визнано протиправним та нечинним внесені постановою Кабінету Міністрів України № 263 від 24.03.2023 до «Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України», а саме, до абзацу першого пункту 1 та абзацу першого пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 280 від 18.04.2018 «Питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України».
Таким чином, визнання нечинними та скасування у судовому порядку, змін внесених Постановою Кабінету Міністрів України №263 від 24.03.2023 «Деякі питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України» зміни до пункту 2 Порядку №280, не породжує для позивача юридичних наслідків, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин відповідні положення пункту 2 Порядку №280 були чинними.
Оцінюючи правомірність дій Комісії з розгляду заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, та які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, суд зазначає, що під час винесення оспорюваного рішення комісія діяла у відповідності до норм діючого нормативно-правового акту, який на момент виникнення спірних правовідносин визнаний у встановленому порядку нечинним не був.
Відповідно, застосувати у даній справі постанову Шостого апеляційного адміністративного суду в справі № 320/31254/23 для скасування спірного рішення Комісії, суд не має підстав.
Щодо інших посилань учасників справи, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.
У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.
Позивач звільнений від сплати судового збору, інших витрат до розподілу суду не заявлено.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 143, 241-246, 250, 255 КАС України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним і скасувати рішення № 179 від 06.07.2023 року Комісії Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації з розгляду заяв про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року № 719, від 28.03.2018 року № 214, від 18.04.2018 року № 280 про відсутність підстав з розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення йому грошової компенсації згідно Порядку № 280, затвердженого Постановою КМУ від 18.04.2018.
Зобов`язати Комісію Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації з розгляду заяв про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року № 719, від 28.03.2018 року № 214, від 18.04.2018 року № 280 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про отримання грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення від 24 травня 2023 року та прийняти рішення, згідно Порядку №280 від 28.03.2018.
В решті вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І. І.